Genèvekonventionen?! Jag letar efter nån.
- Vem? - Amiral George Kenton.
Det är Hertha. Jag var på barnhemmet och hon är borta.
- Vad då borta? - Vi talar om barnet som skulle bo hos oss.
Du vill bara ut härifrån. Det är allt.
De bestämde tid och plats för ett möte. Figaro!
Stå still!
Herr Fidelio, förmodar jag.
Eftervärlden kommer att minnas era insatser för Tyska riket.
Vet ni hur löjeväckande ni är? Ni ville ha Fidelio, här är jag.
Men jag skulle inte ens ge er namnet på min hund.
Vi sätter kurs rakt mot invasionsstyrkan.
Den tyska ubåtsmannen attackerar
Hertha!
Informationen.
Du riskerade en hel del som kom hit.
Ändå var du visst med i Lord Haw-Haws radioprogram för bara några dagar sen.
Du skröt om hur du stal radarhemligheter mitt framför näsan på oss.
Hur du dödade en av våra agenter i Lissabon, min goda vän Tom Gardiner-
- innan du återvände hem till Tyskland där du togs emot som hjälte.
Jag dödade inte Gardiner.
Och jag återvände hem för att avsluta det han och jag påbörjade.
Jag riskerade inte en hel del.
Jag riskerade allt.
Jag vet inte vem eller när eller hur-
- men jag vet att Fidelio, vem han nu är, tänker slå till mot Führern inom kort.
Slå till? Mörda?
Men om han slår till utan era garantier-
- kommer hans efterträdare att krossa oss-
- så de allierade måste gå med på fredsförhandlingar.
Ta dig en titt åt styrbord.
Jo, jag har sett.
- Det är mäktigt. - 642 fartyg.
- 170 000 man. - Ni måste stoppa det.
Vi kan stoppa det.
Om jag hade fått det här för två månader sen-
- så hade det funnits en chans.
Varför?
Därför att det redan har börjat.
Vad skulle ni då med mig till? Och min far?
Jag hade goda avsikter, Klaus. Det måste du förstå.
Men jag hade fel.
Fel om vad då?
Om krig.
Om allt.
Det handlar inte om patriotism eller ideal.
- Vad handlar det om? - Pengar. Affärer. Profit.
Din kompis Sam Greenwood låg i framkant där.
Det är därför invasionen inte kan stoppas. USA:s näringsliv fick upp ögonen för krig.
De såg att det var bra, väldigt bra, för affärerna.
En perfekt marknad. Ju större produktion, desto mer förstörelse och mer produktion.
Jag är en gammal militär, som din far.
När jag sammanförde dig och Gardiner hade jag goda avsikter.
Få slut på kriget på ett civiliserat och gentlemannamässigt sätt.
- Men... - Jag är ledsen.
Tror ni att det här var lätt för mig?
Tror ni att det var lätt att förråda alla mina kamrater-
- flottan som jag ägnat hela mitt liv åt?
Jag måste tillbaka och varna mina kamrater.
Nej, jag tror inte att det var lätt.
Men jag hade varit tacksam i vilket fall.
I gengäld ser jag till att du kommer iland så att du kan varna dina kamrater.
Vad vill ni?
- Jag ska hjälpa er. - Hjälpa mig?
Överstelöjtnant Koch trodde att ni kanske ville ge mig namnen på era medkumpaner.
Oss sjöofficerare emellan.
Ni är en skam för flottan.
Det kommer ni också att bli.
För ert högförräderi kommer ni att degraderas-
- och hängas som en simpel förbrytare, om ni inte berättar.
Jag bär sanningen i mitt hjärta.
Namnen.
Ni är bara en pappersvändare-
- en ja-sägare, en nolla.
Ni har inte modet att vara Fidelio.
Vem är det?!
Vem?!
Jag har modet att vara Fidelio just nu. Begriper ni inte?
Gör vad ni vill, jag har redan vunnit.
- Vad menar ni? - Jag pratade med Hannie om ert förflutna.
La Rochelle, Lorient, Cuxhaven. Snart vet alla.
Berätta.
Sista chansen.
Dra åt helvete, din apa!
Ni är av samma skrot och korn.
Ni och familjen Hoffmann.
Ni ser ner på såna som jag.
Ni tror er vara förmer.
Det ska bli ett rent nöje att se er dö.
Precis som med gubben Hoffmann.
Ja.
Jag var där.
Och varje gång jag knullade hans dotter-
- er älskade guddotter-
- så tänkte jag:
"Jag knullar dig! Jag knullar er alla!"
Nu ska du dö, din jävel.
Dö!
Laddningarna är apterade på motorerna.
- Vad gör ni? - Han vill inte följa med oss...
...och om vi släpper honom så kan han avslöja oss.
- Det är mord. - Du får gärna göra honom sällskap.
Du tänker väl inte trilskas, Cremer?
- Nej, högbåtsman. - Upp på däck med dig.
Äntra upp!
- Var fick ni jollen ifrån? - Jag fick den av amerikanerna.
Jag antog att ni inte ville återvända.
Vi är redo att sänka ubåten.
Var är löjtnant Buchner?
Han ville inte till Amerika.
Ni vill inte överlämna er tillsammans med högbåtsman Rahn?
Det stämmer, kapten.
Jag vet hur gärna ni vill göra nytta, och en sjöofficer...
...har jag faktiskt nytta av.
Ha ett bra liv i Amerika, Rahn.
Kapten? Löjtnant?
Jag följer med er.
Det går bra, men snabba ryck.
Då gör vi oss redo att överge ubåten.
Löjtnant.
Nå?
Det visade sig att den bara innehöll en negativfilm om en ubåtsbefälhavare.
Ska jag skicka en båt efter Hoffmann?
Låt honom varna sina kamrater.
Vi behöver folk som vi kan samarbeta med efter kriget.
Han lurade oss.
Han var inte att lita på.
Eller så är han bara kvicktänkt.
Vad är det jag ska göra?
Nåt är på väg att hända och ni ska hjälpa mig att stoppa det.
Hur då?
Ni rapporterar att ni har gripit mig för högförräderi.
Nu måste du vara tapper.
- Fru Schorlau. - Generallöjtnant Werner bad mig komma...
...och ta itu med er.
Sitt ner.
- Det här är chockerande... - Tyst!
Det här är ett program sanktionerat av regeringen.
Lebensborn-rörelsen ägnar sig åt bevarandet av den ariska rasens renhet.
Kan man tänka sig ett ädlare uppdrag?
De är bara barn.
Det här är prostitution och den person som skulle skydda...
Jag gör flickorna en tjänst. De duger inte till nåt annat.
De har ingen familj, ingen utbildning.
Och hon där den mörkhåriga, med sitt judiska utseende och sin vassa tunga...
Till slut hade hon hamnat i Arbetstjänsten eller kanske till och med i arbetsläger.
Här hade hon åtminstone kunnat göra en insats för sitt fosterland.
Hennes barn hade kanske haft turen att brås på pappan.
Men nu vill generallöjtnant Werner inte längre ge henne den chansen.
Eftersom ni tillhör en aktad familj får ni ta med er flickan.
Gretchen, då?
Hur kunde ni sjunka så lågt?
Vad pratar ni om?
Vi befinner oss i krig med slaverna och judarna.
Vi måste göra allt för att bevara vår rasrenhet.
Gretchen gör sin del.
Om ni är beredd att ge henne en framtid hon inte förtjänar, så är hon ert ansvar.
Men...
...ni säger inte ett ord-
- och det här dokumentet-
- garanterar det.
Hur många ubåtar har vi där? Hur många?!
Ja...
Vi har 17 eller 18 i hela Medelhavet-
- men fyra av dem ligger i Toulon eller La Spezia-
- sex av dem turas om att patrullera östra Medelhavet-
- och sen har vi U-330 i Neap...
Nej, hon har lagt ut men har inte anlänt till Toulon.
- Då återstår... - Tre.
Tre?
Det ser jag fram emot att berätta för Führern i morgon.
Om inte nån annan vill åka till Varglyan?
- Vad ska vi göra, Lessing? - Dirigera alla ubåtar till regionen.
Fienden har både luft- och sjöherravälde. Vi kommer inte åt invasionsstyrkan.
Ge order om att bekämpa den allierade invasionsstyrkan på alla möjliga sätt.
Positionsangivelser, produktionstakt och vapenutveckling vill Führern ha koll på.
Be dem skicka modellen på miniubåten som löjtnant Ehrenberg presenterade.
Det är kanske de enda vi kan sätta in.
- Öppna dörren! - Ska ske.
Stopp.
Som förbindelseofficer till SS kräver jag tillträde.
Schulz.
Kan jag stå till tjänst?
Jag måste genomsöka kommendör Glucks skrivbord.
Han har erkänt att han är Fidelio.
Vi vet att han inte agerade ensam.
- Har ni en husrannsakansorder? - Hur sa?
Har ni gått och skaffat er lite stake, Lessing?
Det hade ni behövt där hemma också.
Varsågod.
Order utfärdad av överstelöjtnant Koch att genomsöka Glucks skrivbord.
Om ni vill vara så vänlig.
AUGUSTI - SEPTEMBER
DR STARGAARDT CHARITÉSJUKHUSET - 15.30
Oavsett vad han anklagas för-
- så kräver jag att kommendör Gluck behandlas med respekt.
Det gjorde jag också. När han var vid liv.
Han hängde sig i sin cell.
Tack, Lessing.
Koch?
- Ni förstod att det var jag. - Självklart.
- Hur går det med den nya rutten? - Vi kan ta pilgrimslederna till Lissabon.
Hon som är min agent har kontakter där.
Och i Brasilien.
Hon?
Kvinnor ska inte anförtros nånting, förutom bakning och barnafödande.
Hon är kompetent-
- och jag litar på henne.
Precis som ni kan lita på mig.
Är vi överens om att vårt projekt går före omsorgen om det nuvarande ledarskiktet?
Apropå det, har ni fått tag på Fidelio?
Kommendör Heinrich Gluck. Han har erkänt.
Tyvärr hängde han sig i sin cell innan han avslöjade några namn.
Slarvigt.
Vet ni hur jag märkte att det var ni?
Ni smyger runt som en kastrerad eunuck.
Bäst för er att slampan är att lita på.
Annars knackar mina Einsatz-trupper på och ni blir eunuck på riktigt.
Med språng.
- Löjtnant Ehrenberg. - Fidelio är redo att mötas.
Ta med alla dokument.
Ni...?
Ni är Fidelio?
Ni verkar överraskad. Det tar jag som en komplimang.
Tydligen har jag lyckats dölja min avsky för regimen och vad den gjort mot världen.
Men det var allt annat än enkelt att låtsas vara en av dem.
- Det här trodde jag aldrig. Aldrig. - Bra.
Det är bäst så för alla. Har ni hört nåt från Klaus?
Har ni?
- Genomgången har flyttats till i morgon. - Det är kanske bäst om vi ställer in.
Det blir svårare att komma nära Führern. Vi måste fullfölja. Nå?
Då så.
Under genomgången i Varglyan plockar ni upp modellen ur trälådan.
I botten ligger ett sånt här metallrör.
Ni förklarar att det här är vår nya antiradar-transponder-
- som gör det möjligt för våra miniubåtar att bli osynliga för fiendens 10cm-radar.
- Är det sant? - Naturligtvis inte.
Vi är inte ens nära, men ni måste få det att låta trovärdigt.
Inuti metallröret finns en glasbehållare med syra.
När ni trycker till metallröret så här-
- så fräter syran igenom koppartråden, det är utlösaren.
Inuti modellen finns sprängmedlet.
Vi fick det från våra kamrater i armén.
Det borde vara tillräckligt för att hela rummet ska flyga i luften.
Inklusive er.
Varsågod.
Gluck var obotligt sjuk. Lungcancer.
Han hade bara några veckor kvar.
Jag pratade med hans läkare på Charité.
Han tackade nej till behandling.
Han var inte Fidelio.
Det här bevisar ingenting. Han har erkänt.
Hur kom Gluck in i bilden?
Ni fick ett tips av en före detta besättningsman.
En ubåtsman som påstod sig ha tjänstgjort med en av mina besättningsmän.
Jag kollade upp det. UM Lange tjänstgjorde med Hummel. Det stämmer.
Jag åkte tillbaka och Lange var borta.
Inga uppgifter om att han hade släppts.
Sen visade det sig att Lange, den riktiga Lange-
- mycket riktigt är UM, men på U-949.
Och den försvann för en vecka sen utanför Tunisien.
Hur skulle det se ut?
Tvingas medge att vi har låtit oss luras.
Ni skulle säkert vilja hitta personerna som försökte lura er, eller?
Gluck är, eller var, Fidelio.
Det har jag meddelat Reichsführerns kansli.
- De har hört att invasionen har börjat. - Vi måste till radion innan de tar sig in.
Äntligen. Bra jobbat.
- De är vid förråden, där blir de nog kvar. - Ubåtsvapnet Medelhavet, kom.
Ubåtsvapnet Medelhavet. Vem anropar? Kom.
- Är ni helt säker? - Ja.
Det här är löjtnant Franz Buchner, U-949.
Jag anropar från den övergivna basen i Neapel.
Jag måste rapportera att U-949 sänktes den andra september.
Alla i besättningen utom matros Cremer och jag är döda.
Hitta en väg ut.
Nu!
Jag har även gripit kapten Klaus Hoffmann-
- för hans avsikt att förse amerikanerna med positionsangivelser och ny teknik.
Jag avvaktar order. Vidarebefordra information till marinkommandot i Berlin.
Underrätta löjtnant Robert Ehrenberg vid institutet för ubåtsteknik-
- att Klaus Hoffmann har gripits i Neapel.
Jag upprepar: Underrätta löjtnant Robert Ehrenberg-
- vid ubåtsdivisionen i Berlin...
Det finns en bakdörr. Fort!
Klart slut.
- Schulz. - Löjtnant Breitner.
Jag blev ombedd att ringa det här numret.
Löjtnant Breitner?
- Ni var i Neapel? - Ja.
Jag vill veta vad som hänt med U-330.
Kapten Hoffmann anlände för två dagar sen och tog över U-330 tillsammans med Rahn.
Vem vid Ubåtsvapnet Medelhavet gav order om att U-330 skulle invänta Hoffmann?
Den ordern kom från Berlin.
Marinstaben.
Vad?
Jag har numret här nånstans. Vänta.
Här. Kommendör Albrecht Lessing.
- Hallå? - Tack.
- Albrecht. - Herregud, vem trodde du att det var?
- Förlåt. Förlåt för allt... - Vad är det som har hänt?
Hertha?
Tilda. Gå till köket med henne, ge henne mjölk och kakor.
Jag måste prata med min man.
Jag har hört talas om den här Werner.
Einsatzgruppen är de värsta av de värsta. Det var väldigt modigt av dig.
Modigare än jag nånsin har varit.
Jag är stolt över dig, Hannie.
Ingen fara.
Det är över.
Ni måste åka, Hertha och du.
Åk till Kiel i kväll, i morgon åker ni vidare till Danmark.
- Danmark? - Ja, ni kan inte stanna.
- Vad ska du göra? - Det kan jag inte säga.
Men ni måste åka.
Ta Tilda med er.
Öppna dörren!
- Tilda! - Nu!
Vänta!
Gå. Kom igen. Gå!
Dit bort!
- Tilda, ta hand om Hertha. - Sitt ner.
- Vad gör ni här, Schulz? - Inga fler charader, Lessing.
Men jag får medge att ni höll skenet uppe.
Ni fick oss alla att tro att ni var en stackars impotent ja-sägare.
Stå still!
Fidelio.
Ja.
Jag är Fidelio.
För ögonblicket.
Men om ni skjuter mig tar en annan över, och sen en annan.
Så många illojala priviligierade kräk som behöver sättas på plats.
Nej! De vill inte se sitt hemland gå under och sina medmänniskor bli förtryckta!
Stå still!
Ni kommer att skjuta mig oavsett vad jag gör.
- Robert, jag ber dig. Gör det inte. - Hannie!
Du ber om nåd, som din far.
Du?
Du dödade honom?
Släpp!
Albrecht!
Herregud!
Förlåt, vad har jag gjort?
Vid hans dödsbädd ber hon om förlåtelse.
Rörande.
Hannie...
Far, gudfar, make...
...men inte din bror.
Av alla dina anhöriga är det honom jag allra helst vill döda.
Lägg ner den där, Hannie.
Det här är karlgöra, man måste ha stake.
Som du kanske vet så har du ingen.
Sant.
Det har jag inte.
Men det har inte du heller längre.
För den stackars kvinnan i La Rochelle.
Hade jag inte haft ett barn i huset så hade jag låtit dig plågas till döds.
Men du måste vara tyst.
- Växeln. - SS, Prinz-Albrecht-Strasse, tack.
- Hannie, nej. - Varsågod.
Lita på mig, älskling.
Kommendör?
Er svåger har gripits i Neapel.
Dåliga nyheter.
Hans uppdrag misslyckades.
Finns det nåt jag kan göra?
Åk till flygfältet i Zossen.
Säg åt dem att jag inte kommer.
Och jag kommer inte att kunna visa er modell för Führern.
Det är kanske bäst att ni lämnar tillbaka den.
Schulz försökte alltså använda sig av er affär för att utpressa er make?
Fru Lessing.
Ni är en världsvan kvinna-
- och ni har uppenbarligen nerver av stål-
- så jag ska vara uppriktig.
Varför skulle jag tro att ni talar sanning?
Intrycket jag fick var att ni hyser dubier om generallöjtnant Werner.
Det stämmer, men jag förstår inte riktigt.
Skulle ni se allvarligt på redogörelser om systematiska bortföranden-
- våldtäkter och försök till fortplantning-
- av 12-13-åriga flickor, tyska flickor-
- förtäckt som ett statligt program i det tyska folkets namn?
Väldigt allvarligt.
Av högt uppsatta SS-officerare.
- Bland andra er överordnade Tobias Werner. - Vad vet ni?
Ni ska få en adress-
- och det är bäst att ni skyndar er dit.
Jag ska berätta vad ni har att vänta.
Huset ligger avsides och det är inte lätt att hitta.
Det ligger isolerat.
- Där inne. - Ja.
- För bort honom. - Kom igen, stå upp.
Är ni inte klok? Vet ni vem jag är?
Det här får ni ångra!
Ursäkta, vad gör ni här?
- Vad gäller det? - Ni är anhållen, följ med.
Släpp mig!
- Jag kan förklara. - För bort henne.
Nå?
Om två timmar kör en armélastbil norrut från Piazza Bagnoli.
Vi får skjuts. Vi måste iväg.
Kapten?
- Hörde ni? - Han har skrivit ända sen ni gick.
Ta den här.
Och den här. Ge det till Ehrenberg när ni är tillbaka i Tyskland.
Han vet vad han ska göra.
Följer ni inte med?
Jag har erkänt förräderi.
De hänger mig om jag åker hem.
Så ni inväntar amerikanerna?
- De har efterlyst mig för mord. - Hårda bud för en anständig man.
Kriget berövar oss vår anständighet. Försök hålla fast vid er.
- Jag sitter kvar här och funderar ut nåt. - Är det så smart?
Har ni ett bättre förslag?
Stick iväg nu.
Ja, kapten.
Ta hand om er, kapten.
Flygbiljetter och pengar.
I morgon flyger ni till Lissabon.
På fredag lyfter flygbåten mot Brasilien.
Slösa inte bort allt på kasinot i Estoril eller på champagne.
Pengarna ska räcka tills första leveransen anländer.
Femtio kilo guld.
Jag älskar guld.
Men snälla ni... Hur går det med vår sista huvudvärk?
Klaus Hoffmann?
Min kontaktman i Italien tar hand om det.
Generallöjtnant Werner är i förhörsrummet.
Ni får ursäkta mig.
Jag ska ha ett allvarligt samtal med en gammal kollega.
Vad händer med min man?
Även vår Herres barmhärtighet har gränser.
Och dit ni ska...
...behöver ni ingen man.
Jag kunde inte få honom att ändra sig.
Och i morgon måste jag åka.
De skickar mig till ett läger.
De kommer att kastrera mig.
Jag kommer att utsättas för experiment.
Det har de sagt.
Och jag lovade att de inte skulle få göra dig illa.
Vi älskade varandra.
Gustav.
En alldeles särskild sorts kärlek.
Kyss mig.
Kyss mig en sista gång.
Farväl...
...min älskade.
- Vi möts igen. - Går det bra om jag...
Varsågod.
Luckies.
Varför åkte du hem till Italien?
Amerikanska armén.
Vi är förtruppen.
Maffian.
Camorran.
De gjorde oss gangstrar till officerare.
Vad sägs om det?
Jänkarna gillar oss, trots allt.
Oväntat.
Vi hatar väl fascister för att Mussolini stoppade oss.
Och vi hatar kommunister för de förstör våra affärer.
Och vi är gudfruktiga katolska pojkar-
- så vi gör som prästen säger.
Tja, i de flesta fall.
Jänkarna gillar oss inte så mycket att de vill att vi bor i deras land.
De tror att de exporterar sin problembransch-
- men det de egentligen gör är att göda oss. Korkat, va?
Men vi säger inte emot.
Så du ska skipa amerikansk rättvisa?
Nej.
Vet du vad du är, min vän?
Du är som Jesus Kristus.
Du må vara på ett gudomligt uppdrag-
- men du har lyckats reta upp helt fel personer-
- precis som han gjorde.
Hans fiender, romarna. Den egna sidan, fariséerna.
Visst, han hade några kompisar, men vem var de?
Några sketna fiskare.
Så det är SS som har skickat dig?
Jag som trodde att du hatade fascister.
Tja...
Det gör jag.
Men affärer är affärer, min vän.
Inget personligt.
Så ja.
Varsågod.
Kära Hannie-
- minns du semestern i Italien?
Grabbarna i byn hade gett mig en omgång.
Så jag sprang till dig, med smuts i hela ansiktet och sönderriven skjorta.
Du såg hur jag kämpade mot tårarna och du sa:
"Vi är familjen Hoffmann. Vi accepterar inte orättvisor."
Så jag följde med dig och du utmanade de italienska grabbarna på en kappsegling.
De skrattade.
Den blonda flickan och hennes lillebror.
En liten jolle mot deras Amazon. Det är klart de skrattade.
Och du besegrade dem.
Du satte dem på plats.
Du har aldrig accepterat orättvisor.
Du är den sista och den bästa av oss Hoffmanns.
Och du kommer att besegra dem igen.
Översättning: Erik Lindberg