Genèvekonventionen?! Jeg leder efter nogen.
- Hvem? - Admiral George Kenton.
Det er Hertha. Jeg var på børnehjemmet. Hun er borte.
- Hvordan borte? - Vi taler om barnet, som skulle bo hos os.
Du vil bare ud herfra. Det er alt.
Den bestemte tid og sted for et møde. Figaro!
Stå stille!
Hr. Fidelio, antager jeg.
Efterverdenen vil huske Deres indsats for det tyske rige.
Ved De, hvor latterlig De er? I ville have Fidelio, her er jeg.
Men jeg ville ikke engang give Dem navnet på min hund.
Vi sætter kurs lige mod invasionsstyrken.
Den tyske ubådsmand angriber
Hertha!
Informationen.
Du risikerede meget for at komme her.
Og dog var du med i Lord Haw-Haws radioprogram for blot nogle dage siden.
Du pralede med, at du stjal radarhemmeligheder for næsen af os.
At du dræbte en af vores agenter i Lissabon, min gode ven Tom Gardiner-
- før du vendte tilbage til Tyskland til en heltemodtagelse.
Jeg dræbte ikke Gardiner.
Og jeg vende kun hjem for at afslutte det, han og jeg påbegyndte.
Jeg risikerede ikke en del.
Jeg risikerede alt.
Jeg ved ikke hvem, hvornår eller hvordan-
- men jeg ved, at Fidelio, hvem end han er, snart vil slå til mod Führeren.
Slå til? Myrde?
Men hvis han slår til uden Deres garantier-
- vil hans efterfølgere knuse os-
- så de allierede skal gå med til fredsforhandlinger.
Tag et kig til styrbord.
Ja, jeg har set det.
- Den er enorm. - 642 skibe.
- 170.000 mand. - De må stoppe det.
Vi kan stoppe det.
Hvis jeg havde fået det her for to måneder siden-
- så havde der måske været en chance.
Hvorfor?
Fordi det allerede er begyndt.
Hvad skulle De så bruge mig til? Og min far?
Jeg havde gode hensigter, Klaus. Det må du forstå.
Men jeg tog fejl.
Fejl om hvad?
Om krigen.
Om alting.
Det handler ikke om patriotisme eller idealer.
- Hvad handler det så om? - Penge. Forretning. Profit.
Det forstod din ven Sam Greenwood.
Derfor kan invasionen ikke stoppes. USA's industri fik øjnene op for krig.
De indså, at den var god, virkelig god, for forretningen.
Et perfekt marked. Jo større produktion, jo mere ødelæggelse og produktion.
Jeg er en gammel militærmand, som din far.
Da jeg førte dig sammen med Gardiner, havde jeg gode hensigter.
Afslutte krigen på en civiliseret og gentlemanagtig måde.
- Men... - Jeg beklager.
Tror du, at det her var let for mig?
Tror du, at det var let at forråde alle mine kammerater-
- og den flåde, jeg har viet hele mit liv til?
Jeg må tilbage og advare mine kammerater.
Nej, jeg tror ikke, at det var let.
Men det havde jeg stadigvæk værdsat.
Jeg kan sørge for, at du kommer i land, så du kan advare dine kammerater.
Hvad vil De?
- Jeg vil hjælpe Dem. - Hjælpe mig?
Oberstløjtnant Koch troede, at De måske ville give mig navnene på Deres kumpaner.
Os søofficerer imellem.
De er en skændsel for flåden.
Det kommer De også til at blive.
For Deres højforræderi vil De blive degraderet-
- og hængt som en gemen forbryder, hvis De ikke går til bekendelse.
Jeg bærer sandheden i mit hjerte.
Navnene.
De er bare en papirnusser-
- en ja-siger, et nul.
De har ikke modet til at være Fidelio.
Hvem er det?!
Hvem?!
Jeg har modet til at være Fidelio lige nu. Forstår De det ikke?
Gør, hvad De vil, jeg har allerede vundet.
- Hvad mener De? - Jeg talte med Hannie om Deres fortid.
La Rochelle, Lorient, Cuxhaven. Snart ved alle besked.
Fortæl mig det.
Sidste chance.
Skrid ad helvede til, din abe!
I er af samme støbning.
De og familien Hoffmann.
De ser ned på folk som mig.
I tror, I er bedre.
Det bliver en nydelse at se dem dø.
Præcis som med Hoffmann.
Ja.
Jeg var der.
Og hver gang jeg knaldede hans datter-
- Deres elskede guddatter-
- så tænkte jeg:
"Jeg knalder dig! Jeg knalder jer alle!"
Nu skal du dø, dit svin.
Dø!
Sprængladningen er monteret på motorerne.
- Hvad laver I? - Han vil ikke følge med os...
...og hvis vi lader ham gå, så kan han afsløre os.
- Det er mord. - Du må gerne gøre ham selskab.
Du modsætter dig det vel ikke, Cremer?
- Nej. - Op på dækket med dig.
Op med dig!
- Hvor er jollen fra? - Jeg fik den af amerikanerne.
Jeg antog, at I ikke ville vende tilbage.
Vi er klar til at sænke ubåden.
Hvor er søløjtnant Buchner?
Han ville ikke til Amerika.
De vil ikke efterlades sammen med bådsmand Rahn?
Det er korrekt, kaptajn.
Jeg ved, at De gerne vil gøre nytte, og en søofficer...
...har jeg faktisk nytte af.
Hav et godt liv i Amerika, Rahn.
Kaptajn? Søløjtnant?
Jeg følger med Dem.
Det er fint. Vi skal have fart på.
Så gør vi os klar til at forlade ubåden.
Søløjtnant.
Nå?
Det viste sig, at den kun indeholder nogle filmnegativer om en ubådschef.
Skal jeg sende en båd efter Hoffmann?
Lad ham advare sine kammerater.
Vi skal bruge folk, som vi kan samarbejde med efter krigen.
Han snørede os.
Han var ikke til at stole på.
Eller også er han bare lærenem.
Hvad er det, jeg skal gøre?
Noget er på vej til at ske, og I skal stoppe det med mig.
Hvordan?
I rapporterer, at I har anholdt mig for højforræderi.
Nu skal du være tapper.
- Fru Schorlau. - Generalløjtnant Werner bad mig komme...
...og tage mig af Dem.
Sid ned.
- Det her er chokerende... - Stille!
Det her er et program sanktioneret af regeringen.
Lebensborn-bevægelsen skal sikre den ariske races renhed.
Kan man tænke sig en ædlere opgave?
De er kun børn.
Det er prostitution, og den person, som skulle beskyttes...
Jeg gør pigerne en tjeneste. De duer ikke til noget andet.
De har ingen familie, ingen uddannelse.
Og hende den mørkhårede, med sit jødiske udseende og sin skarpe tunge...
Hun var endt i Arbejdstjenesten eller måske endda en arbejdslejr.
Her havde hun i det mindste kunnet gøre en indsats for sit fædreland.
Hendes børn havde måske været heldige at ligne deres far.
Men nu vil generalløjtnant Werner ikke længere give hende den chance.
Eftersom De tilhører en respekteret familie, må De tage pigen med.
Hvad med Gretchen?
Hvordan kunne De synke så lavt?
Hvad taler De om?
Vi er i krig med slaverne og jøderne.
Vi må gøre alt for at bevare vores racerenhed.
Gretchen gør sin del.
Hvis De vil give hende en fremtid, hun ikke fortjener, er hun Deres ansvar.
Men...
...De siger ikke et ord-
- og dette dokument-
- garanterer det.
Hvor mange ubåde har vi der? Hvor mange?!
Ja...
Vi har 17 eller 18 i hele Middelhavet-
- men fire af dem ligger i Toulon eller La Spezia-
- seks af dem deles om at patruljere i det østlige Middelhav-
- og så har vi U-330 i Napoli...
Nej, den er til søs, men er ikke ankommet til Toulon.
- Så der er... - Tre.
Tre?
Det ser jeg frem til at fortælle Führeren i morgen.
Medmindre en anden vil tage til Ulveskansen?
- Hvad skal vi gøre, Lessing? - Send alle ubåde til regionen.
Fjenden har både luft- og søherredømme. Vi vil ikke møde invasionsstyrken.
Giv ordre om at bekæmpe den allierede invasionsstyrke på alle mulige måder.
Positionsangivelser, produktionstal og våbenudvikling vil Führeren kende.
Bed dem sende modellen på miniubåden, som søløjtnant Ehrenberg præsenterede.
Det er måske de eneste, vi kan sætte ind.
- Åbn døren! - Javel.
Stop.
Som forbindelsesofficer til SS kræver jeg adgang.
Schulz.
Kan jeg stå til tjeneste?
Jeg skal gennemsøge kommandør Glucks skrivebord.
Han har tilstået, at han er Fidelio.
Vi ved, at han ikke agerede alene.
- Har De en ransagningskendelse? - Hvad for noget?
Har De fået nosser, Lessing?
Det burde De også have haft derhjemme.
Værsgo.
Ordre udfærdiget af oberstløjtnant Koch om at gennemsøge Glucks skrivebord.
Hvis De vil være så venlig.
DR. STARGAARDT CHARITÉHOSPITALET - 15.30
Uanset hvad han anklages for-
- så kræver jeg, at kommandør Gluck behandles med respekt.
Det gjorde jeg også. Da han var i live.
Han hængte sig i sin celle.
Tak, Lessing.
Koch?
- De forstod, at det var mig. - Selvfølgelig.
- Hvordan går det med den nye rute? - Vi kan følge præsterne til Lissabon.
Hun har kontakter der.
Og i Brasilien.
Hun?
Overlad aldrig noget til en kvinde, bortset fra bagning og at føde.
Hun er kompetent-
- og jeg stoler på hende.
Præcis som De kan stole på mig.
Er vi enige om, at vi prioriterer vores projekt højere end ledelsen?
Apropos det, har I fundet Fidelio?
Kommandør Heinrich Gluck. Han har tilstået.
Desværre hængte han sig i sin celle, før han afslørede nogle navne.
Sjusket.
Ved De, hvornår jeg vidste, at det var Dem?
De sniger Dem rundt som en kastreret eunuk.
Jeg håber, man kan stole på denne tøjte.
Ellers sørger mine Einsatz-trupper for, og De bliver en rigtig eunuk.
Smut med Dem.
- Søløjtnant Ehrenberg. - Fidelio er klar til at mødes.
Tag alle dokumenterne med.
Dem...?
Er De Fidelio?
De virker overrasket. Det tager jeg som et kompliment.
Det er tydeligvis lykkedes mig at skjule min afsky for regimet.
Men det var alt andet end enkelt at udgive sig for en af dem.
- Det havde jeg aldrig troet. Aldrig. - Godt.
Det er det bedste for alle. Har De hørt noget fra Klaus?
Har De?
- Gennemgangen er flyttet til i morgen. - Måske er de bedst, hvis vi aflyser.
Det bliver sværere at komme nær Führeren. Vi må fuldføre det. Nå?
Udmærket.
Under gennemgangen i Ulveskansen samler De modellen fra trææsken op.
I bunden ligger der et metalrør.
De forklarer, at det er vores nye antiradar-transponder-
- som gør det muligt for vores miniubåde at blive usynlige for fjendens 10cm-radar.
- Er det sandt? - Naturligvis ikke.
Vi er ikke engang tæt på, men De skal få det til at lyde troværdigt.
Indeni metalrøret findes der en glasbeholder med syre.
Når De trykker på metalrøret sådan her-
- så løber syren igennem kobbertråden, det er udløseren.
Indeni modellen findes sprængstoffet.
Vi fik det fra vores kammerater i hæren.
Det burde være nok til at sprænge hele rummet i luften.
Inklusive Dem.
Værsgo.
Gluck var uhelbredeligt syg. Lungekræft.
Han havde kun nogle uger tilbage.
Jeg talte med hans læge på Charité.
Han takkede nej til behandling.
Han var ikke Fidelio.
Det her beviser ingenting. Han tilstod.
Hvordan kom Gluck ind i billedet?
De fik et tip af et tidligere besætningsmedlem.
En ubådsmand, som påstod at have gjort tjeneste med en af mine mænd.
Jeg undersøgte det. Lange gjorde tjeneste med Hummel. Det stemmer.
Jeg tog tilbage, og Lange var væk.
Intet tydede på, at han var blevet løsladt.
Så viste det sig, at Lange, den rigtige Lange-
- meget rigtigt er NK, men på U-949.
Og den forsvandt for en uge siden udenfor Tunesien.
Hvordan ville de se ud?
Jeg må erkende, at vi er blevet narret.
De vil vel også finde de personer, som prøvede at narre Dem, ikke?
Gluck er, eller var, Fidelio.
Det har jeg meddelt Reichsführerens kancelli.
- De har hørt, at invasionen er begyndt. - Vi må til radioen, før de slipper ind.
Endelig. God arbejde.
- De er ved lageret, og der bliver de nok. - Ubådsflotille Middelhavet, kom ind.
Ubådsflotille Middelhavet. Hvem signalerer?
- Er De helt sikker? - Ja.
Det her er søløjtnant Franz Buchner, U-949.
Jeg signalerer fra den nedlagte base i Napoli.
Jeg må rapportere, at U-949 blev sænket den 2. september.
Hele besætningen, undtagen matros Cremer og jeg, er døde.
Find en vej ud.
Nu!
Jeg har anholdt kaptajn Klaus Hoffmann-
- som ville forsyne amerikanerne med positionsangivelser og ny teknologi.
Jeg afventer ordrer. Videregiv denne information til hovedkvarteret i Berlin.
Underret søløjtnant Robert Ehrenberg ved instituttet for ubådsteknologi-
- at Klaus Hoffmann er blevet anholdt i Napoli.
Jeg gentager: Underret søløjtnant Robert Ehrenberg-
- ved ubådsdivisionen i Berlin...
Der er en bagdør. Kom!
Slut.
- Schulz. - Søløjtnant Breitner.
Jeg blev bedt om at ringe til dette nummer.
Søløjtnant Breitner?
- De var i Napoli? - Ja.
Jeg vil vide, hvad der er sket med U-330.
Kaptajn Hoffmann ankom for to dage siden og overtog U-330 sammen med Rahn.
Hvem har afgivet ordren om, at U-330 skulle vente på Hoffmann?
Den ordre kom fra Berlin.
Marinestaben.
Hvad?
Jeg har nummeret her et sted. Vent.
Her. Kommandør Albrecht Lessing.
- Hallo? - Tak.
- Albrecht. - Åh gud, hvem troede du, at det var?
- Undskyld. Undskyld for alt... - Hvad er der sket?
Hertha?
Tilda. Tag hende med ud i køkkenet og giv hende mælk og kiks.
Jeg må tale med min mand.
Jeg har hørt om denne Werner.
Einsatzgruppen er de værste af de værste. Det var meget modigt af dig.
Modigere end jeg nogensinde har været.
Jeg er stolt af dig, Hannie.
Bare rolig.
Det er overstået.
I må rejse, du og Hertha.
Tag til Kiel i aften, i morgen tager I videre til Danmark.
- Danmark? - Ja, I kan ikke blive her.
- Hvad skal du? - Det kan jeg ikke sige.
Men I må rejse.
Tag Tilda med.
Åbn døren!
- Tilda! - Nu!
Vent!
Gå. Kom så. Gå!
Derover!
- Tilda, tag dig af Hertha. - Sid ned.
- Hvad laver De her, Schulz? - Ikke flere cirkusnumre, Lessing.
Men jeg må sige, at De har spillet Deres rolle godt.
De fik os alle til at tro, at De var en sølle og impotent ja-siger.
Stå stille!
Fidelio.
Ja.
Jeg er Fidelio.
For øjeblikket.
Men hvis De skyder mig, tager en anden over, og derefter en anden.
Så mange illoyale privilegerede røvhuller, som skal sættes på plads.
Nej! De vil ikke se deres fædreland gå under og deres medmennesker undertrykt!
Stå stille!
De vil skyde mig, uanset hvad jeg gør.
- Robert, jeg beder dig. Gør det ikke. - Hannie!
Du beder om nåde, som din far.
Dig?
Slog du ham ihjel?
Giv slip!
Albrecht!
Åh gud!
Undskyld, hvad har jeg gjort?
På hans dødsleje beder hun om tilgivelse.
Rørende.
Hannie...
Far, gudfar, ægtefælle...
...men ikke din bror.
Af alle dine nærmeste er det ham, jeg allerhelst vil slå ihjel.
Læg den ned, Hannie.
Det her er mandfolkearbejde, som kræver nosser.
Som du måske ved, så har du ingen.
Sandt.
Det har jeg ikke.
Men det har du heller ikke længere.
For den stakkels kvinde i La Rochelle.
Havde jeg ikke haft et barn i huset, så havde jeg pint dig til døde.
Men nu skal du være stille.
- Omstillingen. - SS, Prinz-Albrecht-Strasse, Tak.
- Nej. - Jeg stiller Dem igennem.
Stol på mig, skat.
Kommandør?
Deres svoger er blevet anholdt i Napoli.
Dårlige nyheder.
Hans mission mislykkedes.
Er der noget, jeg kan gøre?
Tag til flyvepladsen i Zossen.
Sig til dem, at jeg ikke kommer.
At jeg ikke vil kunne vise Deres model for Führeren.
Det er måske bedst, at De leverer den tilbage.
Schulz forsøgte altså at udnytte jeres affære til at afpresse Deres mand?
Fru Lessing.
De er en beleven kvinde-
- og De har tydeligvis nerver af stål-
- så jeg vil være ligefrem.
Hvorfor skal jeg tro på, at De taler sandt?
Jeg fik det indtryk, at De nærer tvivl om generalløjtnant Werner.
Det stemmer, men jeg forstår ikke rigtigt.
Ville De se alvorligt på redegørelser om systematiske bortførelser-
- voldtægter og forsøg på forplantning-
- af 12-13-årige piger, tyske piger-
- under dække af et statsligt program i det tyske folks navn?
Meget alvorligt.
Af højtrangerede SS-officerer.
- Deriblandt Deres overordnede, Werner. - Hvad ved De?
De får en adresse-
- og det er bedst, at De skynder Dem derhen.
Jeg vil fortælle Dem, hvad De vil finde.
Huset ligger afsides, og det er ikke let at finde.
Det ligger isoleret.
- Derinde. - Javel.
- Før ham væk. - Kom så, rejs dig op.
Er I vanvittige? Ved I, hvem jeg er?
I vil fortryde det her!
Undskyld, hvad laver I her?
- Hvad gælder det? - De er anholdt, følg med.
Lad mig gå!
- Jeg kan forklare. - Før hende væk.
Nå?
Om to timer kører en af hærens lastbiler mod nord fra Piazza Bagnoli.
Vi får beskyttelse. Vi må af sted.
Kaptajn?
- Hørte De det? - Han har skrevet, siden De gik.
Tag den her.
Og den her. Giv den til Ehrenberg, når I er tilbage i Tyskland.
Han ved, hvad han skal gøre.
Følger De ikke med?
Jeg har tilstået forræderi.
De ville hænge mig derhjemme.
Så De afventer amerikanerne?
- De har efterlyst mig for drab. - Hårdt for en anstændig mand.
Krigen berøver os vores anstændighed. Prøv at holde fast i den.
- Jeg bliver her og finder på noget. - Er det nu en god idé?
Har I et bedre forslag?
Smut med jer.
Javel, kaptajn.
Pas på Dem selv, kaptajn.
Flybilletter og penge.
I morgen flyver De til Lissabon.
På fredag letter flyvebåden mod Brasilien.
Brug ikke alle pengene på kasinoet i Estoril eller på champagne.
Pengene skal række, til den første leverance ankommer.
Halvtreds kilo guld.
Jeg elsker guld.
Men hvordan går det med vores sidste hovedpine?
Klaus Hoffmann?
Min kontakt i Italien tager sig af det.
Generalløjtnant Werner er i forhørslokalet.
De må undskylde mig.
Jeg skal have en alvorlig samtale med en gammel kollega.
Hvad sker der med min mand?
Selv Herrens barmhjertighed har grænser.
Der hvor De skal hen...
...behøver De ingen mand.
Jeg kunne ikke få ham til at ændre mening.
Og jeg må rejse i morgen.
De sender mig til en lejr.
De kastrerer mig.
Jeg bliver udsat for eksperimenter.
Det har de sagt.
De har lovet mig, at de ikke vil gøre dig fortræd.
Vi elskede hinanden.
Gustav.
En helt særlig slags kærlighed.
Kys mig.
Kys mig en sidste gang.
Farvel...
...min elskede.
- Vi mødes igen. - Er det i orden, at jeg...
Værsgo.
Luckies.
Hvorfor tog du hjem til Italien?
Amerikanske hær.
Vi er fortroppen.
Mafiaen.
Camorraen.
De gjorde os gangstere til officerer.
Hvad siger du til det?
Yankeerne kan godt lide os.
Uventet nok.
Vi hader fascisterne, fordi Mussolini stoppede os.
Og kommunisterne er dårlige for forretningen.
Og vi er gudfrygtige katolske drenge-
- så vi gør, hvad præsten siger.
Det meste af tiden.
Men yankeerne kan ikke lide os så meget, at de vil have, at vi bor i deres land.
De tror, at de eksporterer deres problemer-
- men det, de egentlig gør, er at udvide vores. Dumt, ikke?
Men vi modsætter os ikke.
Så du skal udøve amerikansk retfærdighed?
Nej.
Ved du, hvad du er, min ven?
Du er som Jesus Kristus.
Du forkynder måske Herrens ord-
- men du har lagt dig ud med de forkerte-
- præcis som han gjorde.
Hans fjender, romerne. Hans egen side, farisæerne.
Han havde nogle enkelte venner, men hvem var de?
Nogle usle fiskere.
Så det er SS, som har sendt dig?
Jeg troede, at du hadede fascister.
Tja...
Det gør jeg.
Men forretning er forretning.
Intet personligt.
Bare rolig.
Værsgo.
Kære Hannie-
- husker du ferien i Italien?
Byens unge havde givet mig en omgang.
Så jeg løb hen til dig, med snavs i hele ansigtet og en iturevet skjorte.
Du så, at jeg kæmpede med at holde tårerne tilbage, og du sagde:
"Vi er familien Hoffmann. Vi accepterer ikke uretfærdighed."
Vi fandt de italienske fyre, og du sagde: "Vi afgør det med en kapsejlads."
De grinede.
Den blonde pige og hendes lillebror.
En lille jolle mod deres Amazon. Selvfølgelig grinede de.
Og du besejrede dem.
Du satte dem på plads.
Du har aldrig accepteret uretfærdighed.
Du er den sidste og den bedste af os Hoffmanns.
Og du vil besejre dem igen.
Oversættelse: Jacob Jensen