Kom igen, Lu.
Låser du dörren, gumman?
Åker nu, vad sa edward?
Bälte på.
Hur går det i skolan?
Lu...
Är det sant?
- Ursäkta? - Hur går det i skolan, sa jag.
- Jag är avstängd i två veckor. - Skulle det vara roligt?
- Jag har funderat så mycket över det. - Förklara för mig.
- Du missade avfarten. - Okej.
Edward vill ha ditt nummer
- Vi var ju överens, Luana. - Det är taskigt...
Lägg undan den, annars tar jag den.
- Jag vill ha en förklaring till skolan. - Vi tar det hos morfar.
Hur långt är det?
Om vi inte stannar för mycket är vi där innan det blir mörkt.
Tänker nån berätta för mig?
- Vet din mamma om det? - Marty, jag sa ju...
Pratar du om Luana...? Jag vill inte oroa henne ytterligare.
Nej, har du frågat Luana...
Hon kanske inte ska säga att vi har separerat.
Vill du blanda in henne i det här?
- Vad är det hon har gjort? - Han tog ett dumt beslut.
Kan ingen berätta innan jag tar ett dumt beslut.
- Vad har du gjort? - Vi tar det hos morfar.
Vad har du gjort?
Marty...! Åh, herregud!
Stanna bilen!
Jösses!
Jag ska hålla det hemligt att smet ut i går kväll.
Vad! Vem var du med? Var du med Jalla? Vem mer. Fan för dig, Luana!
- Det är väl ingen stor grej. - Jo, det är det! Utegångsförbud ett år.
Säg inget till mormor om att vi separerat.
Håll ögonen på vägen.
Jag tar med en klänning och ett par extra trosor.
Och din gamla, smutsiga, gröna tuggboll.
Pappa kanske leker med dig. Minns du pappas hus?
Två klänningar?
Det kanske är bättre att fråga om du minns pappa.
Han kanske är väldigt sjuk, Aubrey.
Lägg det på minnet om han inte vill leka, eller om du inte vill leka, gamla gubbe.
Herregud, han kanske...
Ha barmhärtighet... Han kanske inte varit så uppmärksam, men han är en god man...
och ett av dina barn. Förlåt honom, även fast han varit en lögnaktig skit.
Två par skor? Vad tror du...? Okej?
Ja, varför inte.
- Varför får inte hon veta? - Morfar är sjuk... Vi är tillsammans än.
- Hej, mamma. - Hej, gumman.
- Vad trevligt att se er. - Detsamma.
Hej, hur är det med dig?
- Du ser underbar ut, Bettye Sue. - Tack, Marty.
- Hur är det med honom? - Han är nog lite hungrig.
Ingen fara. Han får nåt när vi stannar.
- Är ni hungriga? Ska jag fixa till nåt? - Nej, det är sex timmars körning kvar.
Om du kör fort.
- Får jag hjälp dig med Aubrey. - Han kan sitta i mitt knä.
Han kan sitta i Luanas knä. Hon älskar hundar.
Duktig pojke. Sådär ja.
Hej, Aubrey.
Graham Dietz, Hillary Post och Nelson Mahone hälsar.
Du ser lite trött ut, Marty.
Hur är det med dig, gumman? Jag gillar ditt hår.
Aubrey? Han tycker ditt hår är underbart.
Vädret är lite hemskt. Jag är inte direkt lättskrämd.
- Du är jättevacker. Är det bra med dig? - Tack.
Jag drömde om det här i går. Om dig och mig... och du vet...
höstens fägring, löv som faller...
mjukt, ömt och sakta, som... liv.
Det var 26 grader i tisdags.
Fördomsfull, fan heller.
- Du behöver inte göra det här. - Jag sa ju att jag skulle det.
Jag har sagt att jag skulle göra en massa saker, som jag aldrig gjort.
Man måste ta ett slugt beslut.
- Ingen filosofi. Då gör jag det inte. - Jag uppskattar verkligen att du gör det.
Det är därför jag gör det.
- Du får en enorm kick av det är? - Och du hamnar i sjunde himlen.
- Har Hugh värk? - Han har antytt det.
- Vadå? - Väldigt starka läkemedel.
- Jag vet inte om han vill ta dem. - Hugh?
- Vad är det för fel på hans njurar? - De håller på att ge upp.
- Är det säkert? - Har han sagt det, eller hur?
- Dr Belmaraz ringde mig. - Hans läkare?
Jag antar det... eller sköterska? Jag har inte träffat honom på tre år.
- Gumman, han har kissat. - Helvete!
- Luana, inte det ordet... - Titta vad han gjorde!
- Stanna här borta. Stanna, sa jag! - Okej, okej, okej.
Lämna rutan lite öppen.
Det är bara lite kiss. Vi tvättar klänningen.
Tack.
Kom, älskling.
Tack.
- Toaletterna? - Mamma, jag fixar det.
- Ett bord för fyra. - Den här vägen.
- Fin ras. Ta hand om er. - Tack. Hej då.
Vilken trevlig man. Mår du lite bättre?
Du verkar lite lugnare. Såja, andas lugnt.
- Vet du vilka hon var med? - Jalla och nån annan unge.
En av Belamys söner, tror jag. De äger ett mejeri och glassbaren.
Vet du hur gammal...? Strunta i det.
- Vill du inte att hon ska veta? - Absolut inte.
Det var trevligt i går kväll.
Jag vill inte blanda in henne i vår lilla charad.
Hon vill vara delaktig och dela med sig av det som händer... allting.
- Allting? - Du vet vad jag menar.
Var det lika bra som Gretchen?
Han krossade min näsa och min tänder Galen
- Är det du? - Är det du?
- Vad vill ni ha i dag? - Jag vill ha...
Åh, ja... Lantskinka och scones och sås.
Och osötat te.
Nej, jag tar sötat iste.
- Här kommer en sötnos. - Du måste beställa nåt.
Ge henne en chans att titta på menyn.
- Stress, stress, stress... - Förlåt mig, Luana. Läs.
Varm ostmacka och ingefärsdricka.
- Vad var det? - Ingenting.
Vi mötte en jättetrevlig man därute. Han har en corgi. Spara resterna.
- Har du läppstift? - Vadå?
- Det syns knappt. - Fint.
- Torka bort det. - Det är ju bara...
Audrey. Lite lantskinka.
Var är dina kläder...? Luana!
- Vad trevligt vi har det. - Hon är upprörd.
Mamma och min styvpappa vet om i går kväll. Jag har megaproblem.
Farsan sov över, helsjukt varför är edward en skit?
Var är dina grejer?
Titta inte ner. Trassla inte in dig.
- Titta inte upp, jag loskar dig i ögat. - Jag menar allvar.
- Akta så jag inte kastar ner dig. - Försök du bara.
- Chilla, kapten Jag drar åt kopplet. - Koppla mitt hjärta istället.
- Se till att göra ditt jobb. - Vill du komma upp hit?
Kanon!
Kommer du ihåg, morfar? Du var nog bara sex förra gången.
- Fem. - Visst minns du honom?
- Kommer du ihåg hur han ser ut? - Lite grann.
- Han kommer att bli så glad att se dig. - Det kommer jag också att bli.
- När är vi framme hos honom? - Antagligen när det mörknar.
Du kan ta en drink och lägga dig tidigt. - Messa Jalla att jag ringer hennes mamma.
Vi dansade. Jag minns att vi dansade. Du och morfar dansade.
- Stämmer det? - Ja, klockrent. Vi dansade alltid.
Tills vi dansade bort från varandra.
- Tror du det är mörkt innan vi är framme? - Ja, det gör jag.
Vi kanske borde stanna så jag kan rasta Aubrey igen.
Jag vill inte ha fler olyckor i bilen.
- Han är allt hon har kvar. - Men vi, då?
Som partner, du vet vad jag menar.
Jag och edward skulle se Gravity idag. han sa han va sjuk.
Nonnie såg honom på matchen. ska din mamma och pappa bli ihop igen?
- Vill nån ha glass? - Ja, jag vill ha glass.
Säg att de andra skåpbilarna har kört.
Tack.
- Två körsbärsglassar? - Jag och mormor vill ha körsbär.
- Hej, två körsbär. - Det är slut.
Okej, två vaniljestrutar, en chokladmilkshake, och... en jordgubbs...
strut. Tack.
- Hur gammal är han? - Han är en hittehund.
Menar du Hugh? Den här är gammal, Hugh är 76.
- Hur mycket har han berättat. Är ha rädd? - Jag tror det.
Det hade jag inte trott förut. Han är ju så lugn.
Men nu vill att vi alla ska komma.
Jag är ledsen.
- Luana? - Toaletten.
Han kommer att mörda mig. HJÄLP!
- Han vill ha glassen. - Den är ju där.
Du sa att du inte sett honom på tre år. När såg du honom senast?
Mamma!
När vi stannade på förra stället innan jag blev av med kläderna...
Nån skrev: 'Han krossade min näsa och mina tänder' med läppstift på spegeln.
- Vad menar du? - Det är ju det jag inte vet.
- Vem bröt näsan? - Ingen aning. Hon har skrivit här också.
Det står: Han kommer att mörda mig, hjälp'. Samma låt spelades.
Vad ska vi göra? Vi måste ju hjälpa henne, mamma!
- Vad tycker du vi ska göra? - Ring polisen, kanske.
Klockan är kvart över fyra och din pappa väntar oss...
- Lägg av! - Okej. - Ta den här.
Visa mig. Kom.
- Ursäkta, det fanns ingen annan plats. - Det är ingen fara.
Har du torkat spegeln? Det var skrivet med läppstift.
Det stod: 'Han kommer att mörda mig.'
- Vad håller du på med? - Det var där för två minuter sen.
Nån har torkat bort det. Flickan svävar i livsfara. Hon kan bli mördad!
Vad pratar... Vänta nu!
- Luana! - Vadå?
Skrik inte! Lugna dig.
- Luana, vänta. - Jag är inte din bebis.
- Jag vet hur du känner kring oss. - Det har inget med er att göra.
Jag vet. Jag hoppas det går bättre. Vi försöker, vi hoppas.
- Jag vill, men jag kan inte just nu... - Mamma, sluta snälla.
- Lyssna på mig. - Sluta.
- Varför smög du ut? - Pappa sov över.
Jag är ledsen, men det betyder inte att du kan smyga ut.
- Vem är killen du var med? - Du känner honom inte.
Jag vill inte att du ska lyssna på Jalla eller nån kille jag inte känner.
- Okej? - Vem ska jag då lyssna på?
Luana... vänta. Gumman!
Vänta!
Är du okej?
Hej! Använd inte allt varmvatten!
Kom nu.
- Har du löst mysteriet. - Nej, och jag vill inte prata om det.
- Nån tvättade bort läppstiftet. - Jag vet att det gjorde det.
- Tror ni jag hittar på det? - Var det nån annan som såg det?
En tjej på första stället.
- Sa hon det till nån? - Hur ska jag veta det?
- Men nu såg jag det igen. - Jag säger inte att du inte gjorde det.
Visste nån som jobbade där nånting? Var det nån som sa nåt?
Jag är på din sida oavsett.
Vi åkte ju så snabbt att vi inte hann fråga nån.
- Helvete! - Lu! - Är det okej för dig att hon svär?
Nej, absolut inte. Be mig inte vända om bara.
Där kom ett slut på sommaren på vårregn och rimfrost
Hans skälmaktiga narrande har till sist mött sitt slut
- Jag tror att det är här. - Nej, det är det inte.
- Har du varit här förut? - Ja.
- Verkligen? - För tre år sen. Innan han frälstes.
- Har pappa blivit frälst? - Ja.
Du skojar. Hur då?
- Han sökte. - Efter vad?
Min rara, vi lämnar det osagda
löftena, ödets förnekande för alla löften är redan brutna.
Vi älskar, men medan vi gör det...
- Du har tur att de är sena. - Tur är mitt andra namn.
Om de inte dyker upp förrän sent, eller rentav i morgon, då?
Vad får du ut av din ändlösa pessimism?
Det retar dig. Det är själva grejen.
- Hur länge var du där? - Två dagar.
Var det trevligt? Du vet vad jag menar.
- Har han wifi? - Nej, herregud.
Kabel, satellit?
Han var inte ens säker på om han skulle ha telefon.
Det var klassikt. Hopplöst behagligt.
Där är det. Upp den vägen.
- Var han sjuk när du var där? - Nej, bara det gamla vanliga.
Han brukade skriva till mig. Han pratade aldrig om Det heliga landet.
Är det sant? Gjorde han?
Det var som fan. Han gjorde det han verkligen ville till sist.
- Universums DJ. - Vad är det för musik?
Det är vår sång.
- Hugh, du ser jättebra ut. - Du ser trött ut.
Minns du honom nu?
Hej, älskling.
- Har du honom? - Okej.
Hon är otvetydigt en ung dam. En vacker ung dam.
- Precis som sin mamma. - Och precis som sin mormor.
- Kom, jag ska visa var ni ska sova. - Vad har hänt?
- Vi har jobbat med stället. - Vi...? Det ser fint ut.
- Har du en hund? - Det här är kaptenen och hennes hund.
Det här är Jimmie. Det här är min fru, Bettye Sue, exfru.
Trevligt att träffas.
- Tasha. - Hej, hur är det?
Hennes man Marty. Det här är mitt barnbarn, Luana.
Vad trevligt. Jag hört så mycket om er. Luana är ett underbart namn.
- Det här är Aubrey. - Hej, Aubrey.
Det här är Cybil. Hon fyller två och hon är jätteglad att alla kunde komma.
Nu tar vi nåt att dricka.
- Champagne? - Äppelcider.
- Ledsen, Tash. - Glad att få vara med.
Luana, du får dricka hur mycket du vill.
Skål för människorna och hundarna jag älskar mest i den här världen och nästa.
- Hur länge? - Två år för oss ikväll. Stor fest.
Gratulerar.
- Han verkar hänga med. - Hur är det med dig?
Du har gjort mycket.
Varsågod.
Okej, varsågoda.
- Vilket är ditt rum, Jimmie? - Jag bor i huset på höjden.
- Den gamla jaktstugan. - Den ser ju jättefin ut.
- Ha en trevlig kväll nu. - Ska inte du var med?
Nej, det är familjekväll. Jag drar till skogs. Vi ses i morgon.
- Tack, kompis. - Ingen orsak.
- Vill du ha hjälp? - Ta det lugnt. Det finns röda bönor, ris
gumbo, friterad okra, majsbröd, ananas.
Ser gott ut. - Luana...
Var försiktig. Det är varmt.
Kan ni skicka era tallrikar?
Det luktar utsökt.
Oh, Store ande, vi är så tacksamma för vår proviant och vår bostad.
Och förlorad i lyckan av att ha blivit återförenade som familj.
Amen.
- Luana, har du ätit gumbo förut? - Nej.
- Jag hoppas du gillar det. - Jag också.
- Det var verkligen gott. - Utsökt.
- Har Jimmie lagat maten? - Jimmie är kapten. Jag är kocken.
- Du? - Ja.
- När började du laga mat? - När ingen annan gjorde det.
Jag hörde om din pilgrimsresa till Heliga landet. Lärde du dig be där?
Jag har aldrig riktigt glömt hur det är att be.
- Det var nytt. - Folk förändras.
- Okej! - En god dag till...
Det är middag, va?
- Tack, Hugh. - Nöjet är på min sida.
- Kokosnöt... mammas favorit. - Min också.
- Du måste komma tillbaka. - Hur går man ner i vikt med den här maten?
- Hur hittade du stället? - Genom jobbet 62 eller 63.
Det var den bästa affären i Appalacherna.
Vi forslade 100 tunnar i veckan med multåg.
400 liter på tur. Det var ett familjeföretag på 20-talet.
Det var nyårsafton och allt som hörde till serverades.
Månsken i floden, höga snödrivor. Underbart.
2009 blev egendomen till salu.
Du har gjort ett bra jobb med den. Det ser helt annorlunda ut nu.
Jimmie har hjälpt mig en hel del.
- Var Jimmie också på behandling? - Nej, nej.
Vi träffades på ett möte i D.C.
Vi hade mötts på möte tidigare.
- Finns det nåt sjukhus här i närheten? - Ja, i världsklass.
Är det dr Bellmaraz?
Ja.
Hur ser prognosen ut?
Vi äter dessert. Jag berättar sen.
Gott?
Kycklingar, kaniner och om jag får säga det själv
en riktigt skaplig trädgård. Grönsaker, örter
blommor...
Lite...
- Vadå? - Ingenting.
- Visst. Vadå? - Jag tänkte på Hugh som kaninuppfödare.
Sen när då? Ett och ett halvt år sen.
- Äter du kaninerna? - Ja, i morgon serverar jag kaningryta.
- Jag blir nog hellre anorektisk. - Lu.
- Pappa, är det för din hälsas skull. - Nej, då.
- Kan vi prata om din hälsa nu? - Absolut.
Vad borde vi veta?
- Att ni är älskade. - Vi är alla oroliga.
- Oroa er inte. - Det var därför vi kom. Mamma ringde...
- En läkare hade sagt att... - Att jag håller på att bli gammal.
Det var inte så vi uppfattade det.
Hur uppfattade ni det?
Att dina njurar håller på att ge upp. Att du äter starka mediciner.
Ibland mår jag inte så bra.
- Dialys? - Nej, inte än, Marty.
Är du döende, pappa? Är du det?
Varje dag.
- Tasha... - Vad är det?
Pappa, kan du inte bara berätta hur du mår. Berätta hur dålig du är.
Nu räcker det. Vi är alla uttröttade.
Du slog mig i schack. Jag blev schackmatt.
Kom igen, gamla gubbe. Vi går och sussar, sömntuta.
Kom igen.
- Jag vet inte om han klarar trapporna. - Jag hjälper dig.
Pappa, kom ner och förklara för oss lite bättre.
Så här är det jämt.
- Varför är du arg på din pappa? - Morfar var helt annorlunda förut.
Vi måste få redo på hur han verkligen mår.
Han försöker alltid undvika sanningen.
- Får jag koppla upp mig? - Inte ikväll, gumman.
- Jag kör dig i morgon. - Gör dig i ordning för natten.
- Nu? - Läs en bok. Du har ett bibliotek här.
- Får jag fråga nåt? - Visst, gumman.
Undvik inte sanningen. Håller ni två på att bli ihop igen?
- Gumman, vi jobbar på det. - Ja.
- Du ska bara veta att vi älskar dig. - Mer än nåt annat.
- Jag vill bara veta vad som händer. - Självklart, kom så går vi och lägger oss.
- Han andas sämre. - Jag vet.
- Jag är orolig för honom. - Jag vet, B.
Tasha och Marty har problem med varandra.
Det märkte jag direkt. Hon sa att de körde hit ihop.
- Hur är det med Luana? - Hon reagerar på olika sätt.
Tasha har varit förlamad av sin ilska. Det är därför hon varit så...
Varför händer allt på en gång?
- Jag har nåt att säga dig. - Vadå? Åh, nej, Hugh!
Nej, nej, nej, jag mår bra. Jag mår faktiskt bättre.
Jag har längtat efter det här och jag trodde inte det skulle infalla så snabbt.
- Vad pratar... - Jag vill att du kommer tillbaka.
- Jag vill att det blir vi igen. - Gud, du mår sämre, eller hur?
Det har inget med hälsan att göra.
Jag vill att vi tillbringar den tid vi har kvar med varandra.
Jag älskar dig.
Jag har alltid älskat dig.
Vad som än hänt eller kommer att hända kommer jag aldrig att låta dig bli till åtlöje.
Jag tänker inte låta dig göra dig själv till åtlöje heller.
- Är det det du tycker jag gör? - Du dricker fortfarande.
- Inte på två år. - Vet du hur många gånger jag hört det?
Jag är glad för din skull. Är det sant, hoppas jag att det fortgår.
Tack för bordsbönen från djupet av mitt hjärta.
Och från samma plats säger jag: Nej, tack.
- Hur sjuk är du? - Om Gud vill berättar jag i morgon.
Hon är så rar.
Marty...
Det går inte.
- Vill du att jag sover i fåtöljen? - Ska jag säga var du ska sova?
Herrejösses!
Jag vill att du ska förstår att det du säger påverkar min dotter.
- Vår dotter. - Vår.
Tack ska du ha. Jag är medveten om det.
Hon låter helt trasig. Vad ska min mamma tro...
- Hon tar efter dig. - Marty, hon smet ut på gatan.
- Är det mitt fel? - Du verkade inte bry dig då.
Du sa inget till mig. Och ännu viktigare, du sa inget till henne.
Hon är din dotter. Du bara struntade i det.
Sen dyker smarta killen upp och försöker starta en pakt med henne.
- Som om du sålde villor. - Du var ju med på det.
- Jag tänker inte bråka. - Du vet när du har fel.
Har du sett hennes tatuering på ryggen?
Du gör ett sånt skitjobb med vår dotter...
Sch, sch... det är ingen fara.
- Du har det! - Luana lider än.
- Hon undrar varför du tror det än. - Hennes galna mamma?
Du måste inse fakta, Martin. Der är henne ljugande och otrogna...
- Din inskränkta... Håll käften! - Du är i min pappas hus.
Han är döende. Luanda håller på att bryta ihop.
- Du bryter ihop. - Dra åt helvete! Du kallar mig galen.
Du gör inte det. Inte den här gången.
Du kan inte bara gå nu för att blir lite jobbigt.
Du tar itu med det. Ta itu med det.
Du driver bort oss.
Du driver bort din dotter och mig för att du inte kan ta ett beslut.
Bestäm dig. Bestäm dig!
- Bestäm dig! - Sluta!
Vad håller du på med?
Jag ska sluta.
- Jag ska dra. - Vadå?
Jag sticker.
- En mardröm. - Vadå, gumman?
Mannen med lastbilen och tatuering runt ögonen...
Han dödade henne. Tjejen som skrev med läppstift på spegeln.
- Vad sa du? - Jag värmer lite mjölk.
- Vad var det för prat om en lastbil? - Det var nåt som hände på vägen.
Hon såg nåt... Han sa att hon såg nåt som var lite skrämmande.
Hon mår dåligt. Både jag och hon.
- Tasha får henne att sova. - Handlar det om läppstiftet på spegeln?
Nej...
Det handlar om Tasha och mig.
Vi har varit separerade i några månader.
Tre månader, för att vara exakt. Vi hade inte tänkt...
prata om det under de här omständigheterna.
- Men Luana visste om det. - Ja, självklart.
Jag övertalade henne hålla tyst om det, så skulle jag hålla tyst om nåt annat.
Vi har brutit upp, och...
det verkar vara permanent.
Jag är ledsen.
Jag är hemskt ledsen.
Det är över.
Det är verkligen det.
Jag är så ledsen, verkligen.
Hugh...
med risk att bli en ännu större skit än jag redan varit.
Har du nåt att dricka?
- Är du säker? - Säker?
Jag är säker på att om jag varit yngre hade jag spöat dig.
Det var ganska obehagligt däruppe.
Hon... slog mig.
- Aldrig mer. - Öppna den. Det är bra Bourbon.
Jag är inte ung nog. Det har inget med dig och Tasha att göra.
Jag har varit nykter i två år. Jävligt fräckt av dig att be mig om sprit.
- Ursäkta. - Säg det till Tasha.
Är du nykter?
En gång i veckan kör jag till stan och handlar.
Jag klipper mig, träffar läkaren och sist går jag till en spritbutik.
Jag köper en flaska sprit. Jag förvara den i skåpet där.
De ligger där i tre-fyra dagar och sen tar jag ut och slår sänder den
mot ett träd, eller en sten. Jag förgör den.
När jag gör det ylar jag till månen.
Och den ritualen bevisar för mig att jag har kontroll över mitt liv.
Jag dricker inte alkohol.
Det låter kanske som galen ritual av en obalanserad individ.
Men galenskapen är den mest naturliga mänskliga egenskapen.
Som att svettas.
- Är det budskapet från Det heliga landet? - Amen, syster.
Eftersom vi öppnar kan väl du också berätta hur sjuk du är?
Mina njurar är i ett permanent kaos. Min lever är...
är mot alla odds orubblig. Hjärtat är starkt.
- Du ljög för att få hit oss alltså. - Nej.
- När kan vi träffa dr... Belmaraz - När hon är tillbaka i stan.
- 'Hon', jag trodde... När kommer hon? - Vilken dag som helst.
- En uppgift är i alla fall löst. - Jag kan åka nu.
Smart, jag gör det. Drick och kör i bergen mitt i natten. Genomtänkt.
Kan ni sluta!
Vad säger Luana om det här?
Hon vet om att vi bryter upp. Hon hedrade oss genom en ryggtatuering.
- Vadå för tatuering? - Du var nästan bättre som fyllo...
- Vad har hon för tatuering på ryggen? - En fågel.
- Vadå för fågel, en örn, en papegoja? - En mås och hon är 12 år.
- Det borde vara straffbart. - Ska Luana straffas?
- Det är på hennes rygg. - Ja, men hon är 12.
- På hennes rygg. - Hon smet ut i går kväll.
Hon och en kompis och en kille smet ut och sen smet hon in.
Tog ni fast henne?
Hon har redan utegångsförbud för att hon svär.
Och läppstiftet på spegeln? Vet inte. Det känns bara så jobbigt.
Mystisk lastbil och läppstift. Det är inget bra.
Käften, Marty... Han hade på sig läppstift.
Det kanske fanns i hennes väska eller resväska?
Jag tänker inte leta igenom hennes saker. Jag frågar henne bara.
God natt.
Ses vi i morgon?
Din jävel!
Här har du.
Edward... Ed... Eddie.
Kom igen, Sybil.
- Hej, hur är det? - Hej! God morgon, Sybil.
Varsågod.
- God morgon, Luana. - Hej, snygging.
- Är du hungrig? - Ja.
- Är pappa okej? - Han är i sitt esse.
Vill du göra äggröra? - Jag sa ju att hon kunde det.
Hon sa: 'Nej, det kan hon inte, och kan hon så vill hon inte.'
Jag hörde att du ville koppla upp dig. Ta vänster när du kommer ut på vägen.
Efter ett tag kommer en mexikansk restaurang, som heter Mona's.
God morgon.
- Kunde du somna om, gumman? - Ja, ursäkta mig.
Inget är värre än en mardröm i ett främmande sovrum.
Jag håller inte med.
- Inte? - Nej.
Rör, rör, rör. Ett, två, tre, fyr...
Du kanske borde åka härifrån.
Jag kan köra tillbaka Luana och mamma i morgon.
Med hyrbil, buss eller tåg.
Jag vet hur.
Jag ska handla lite...
Jag vet att du är upprörd.
Jag vill att du ska veta hur mycket jag älskar dig.
Jag vet, pappa.
Har du åkt tåg nån gång?
- Nej. - Inte?
Vet du vad? Jag älskade att åka tåg.
Jag skulle gärna åka tåg med dig.
När jag och farmor Marcie och pappa brukade åka från Eugene till LA.
Jag sov i överslafen. Det var så kul.
Jag gick till sista vagnen
och ställde mig och tittade på hur spåren försvann.
Konduktören lät mig stå där. Jag bara tittade på när spåren försvann.
Runt en krök eller på en raka.
Och så tänkte jag på alla ställen som jag sett
och jag längtade efter att se vart vi skulle hamna när tåget stannade.
Jag är ledsen, gumman.
Vi kommer att träffas mycket mer nu än du gjort de senaste veckorna.
På telefon, sms eller Skype.
- Vi tar en tågtur sen. - Ja.
Du är min ängel.
Du är den enda jag mött och kommer att möta.
- Lova att vara god. Lova det. - Jag lovar dig, pappa.
Jag älskar dig.
- Är du okej? - Ingen fara.
- Vill du hem... till mig alltså? - Jag vill till Mona's.
- Hur långt är det? Har de wifi? - Japp. Häng på.
Titta hur de struttar omkring. Några ser vilsna ut.
'Var är jag? Vart ska jag?'
Jag vet att du gillar kyckling, men de verkar njuta av livet så mycket.
- Hej! - Åh, hej!
Jag frågade om Tasha ville ut och titta på stället, men hon ville stanna inne.
- Hon är en stadstjej. - Jag också, innan jag träffade Hugh.
- Var träffades ni? - AA i D.C. och Charlottesville.
Vi bodde länge i D.C. Det var där barnen växte upp.
Hugh har berättat allt. Jag vet hur mycket han saknar dig och familjen.
- Hur mår han egentligen, Jimmie? - Jättebra. Hur är det med dig?
- Bra. Heter du Belmaraz i efternamn? - Nej.
Hur är det med dig?
- Har du lösenordet? - Cantina.
De sätter mig på en flickskola i Vermont IKVÄLL!
Ring mig innan de tar min mobil!!!
Jag måste ringa ett samtal. Det är akut.
Det handlar om liv och död.
- Är du Theo? - Ja.
Hugh, vän till señor Belmeraz.
Ja, don Hugh. Vi har stängt.
Hon måste ringa ett viktigt samtal.
Ja, varsågod.
Tack, morfar.
Försvinn inte.
Numret är antingen avstängt eller så används det inte längre.
Bilarna på plats. Lastbilar och polisbilar.
Kom igen nu!
John, vi ska filma nu.
Prata med mig, grabbar. Är ni på plats?
Fordonen är på plats.
Okej, varsågoda.
Rulla ljudet... och börja filma.
Börja filma.
- Vi är klara. Ropa till henne. - Varsågoda, börja.
- Får jag se händerna! - Släpp vapnen!
- Släpp vapnen nu!
- Nu! - Backa! Backa, annars dör hon!
Skrev du med läppstift på spegeln? Skrev du att han skulle krossa din näsa?
- Luana... - Kanon!
- Det gick skitbra. - Skulle han döda dig?
- Skojar du? - Det är ett misstag.
Hej, förföljer du efter mig? Förföljer du mig?
Vänta, det är lugnt. Jag är skådespelare.
Vad sjukt.
- Lämna henne inte. - Det ska jag inte... Vem då?
- Alla försvinner bara. - Inte jag. Jag är kvar här.
Vad är det som pågår? De spelar in en film, kanon.
Men jag vill veta...
Jag vill veta varför mina föräldrar skiljer sig.
Jag vet inte. Jag förstår ingenting längre.
Det är inte lätt, Luana.
De spelar in en film. Han tänker inte döda henne.
Han är bara skådis i filmen.
Min kompis... Jalla ska flytta.
Hon lämnar mig verkligen.
Min bästa vän i hela världen och det finns inget jag kan göra åt det.
Mina föräldrar ska verkligen skiljas och jag kan inte göra nåt åt det.
Du kan inte kontrollera andras liv.
- Varför inte? - Det är så världen är skapad.
Det finns inga garantier. Man kan aldrig vara säker.
Jag ville att Betty Sue skulle komma till mig igen.
Jag kunde se oss... jag kan se oss tillsammans i evighet.
Men... hon kan inte det.
Hon gör inte det, hon vill inte. Man kan aldrig veta.
- Det är sorgligt. - Ja, det är inte lyckligt.
Jag vill vara lycklig. Jag vill veta hur det skulle kännas.
Du gör saker så lyckliga, så häftiga.
- Hur skulle jag kunna det? - Det är inte en fråga om hur.
Man bara följer med i flytet. När man är ung drömmer man om framtiden.
När man är gammal drömmer man om det förflutna.
Gör ni en film?
- Såg du det jag skrev på spegeln? - Ja.
De glömde att sudda ut det.
- Det är bara fejk. - Jag är hemskt ledsen för missförståndet.
- Acceptera min ursäkt. - Hoppas vi inte förstörde tagningen.
Vi fick precis det vi ville. Ni kan komma tillbaka och se när vi filmar det sista.
- Kom på avslutningsfesten. - Vi ska hem och se familjen har på gång.
Vi får se vad Luana vill göra. Tack ska ni ha.
Tack.
- Det kan bli jättekul. - Ja.
Du sa: 'Lämna henne inte.' Vem är hon?
Är det din vän Jalla?
Hör på. Du har saker inom dig. Det är bara du som vet om det.
Det är en sak du kan vara övertygad om. Jag har saker du inte vet om.
Du har ingen aning vad jag har inom mig.
Jag kanske inte alls är sjuk. Jag kanske inte alls är redo att lämna det här.
Vi har alla hemligheter. Men om vi gömmer oss hela tiden
och låtsas vara nån annan, hur skulle nån kunna hitta oss då?
Ingen vet vad jag har inombords, förutom en massa kärlek till Luana Cole.
- Wow, en film. - Jag kände mig så dum.
Förlåt mig. Jag tvivlade på dig.
Jag trodde en gång på att månen i floden var verklig.
Du är en massa saker, raring, och du kommer växa upp och bli mycket mer.
Men dum är du inte.
Månen kanske bodde i floden.
Tash, packa inte in mina grejer i bilen.
Jag tror jag stannar... ett tag.
Vad var det jag sa? Vad var det jag sa?
Hej vill du hänga med på bio på lördag?
- Är allt okej? - Perfekt.
Mormor, får jag be om en tjänst?
Ja, du kan be mig om en tjänst -
Kan du säga nåt till mamma så att jag får gå på bio på lördag?
- Ensam? - Med en vän.
- En pojke? - En pojke.
Kanske det. Vi kanske presenterar honom för mamma.
Hej, vill du komma och dansa med de andra?
Det är okej.
Du har kommit långväga för den flod av smärta vi alla delat.
Jag måste tillbaka till den galna sången jag gillar.
Och du drunknade inte. Men du har kommit med många lögner.
Jag var väldigt sjuk.
Sjuk av kärlek.
Nu mår jag bättre. Allt är tillåtet i kärlek och krig.
Det är jag glad för. Jag är stolt över dig.
Älskade, om du nånsin tänker lämna mig, katsa mig mot träd eller en traktor.
Det gör jag inte. Det lovar jag.
Om jag tänker lämna dig, kommer jag hålla det hemligt.
- Hej då, mormor. - Nu kan du komma oftare.
- Trevligt att träffas. - Tack. Ha det bra.
Hej då.
- Hur gammal är han? - 13.
- Vad heter han? - Edward.
Edward...