Tak tady to je.
Do posledního kousku.
-Gauč. -Židle z jídelny.
-Telka. -Tvé lampy na orgie.
Lampy na orgie?
To nejsou lampy na orgie.
Co ti lidé na nich dělají?
Tohle je učitelka
a tohle jsou její žáci a... Je to sprosté.
Co je učí? Francouzsky?
Jsou hezké, pořád se mi líbí. Co říkáš, Antonio?
Chvíli to potrvá, než to vyložíme.
Fajn. Mám nějaké zařizování.
-Zvládneš to, Imogene? -Jistě.
Tak, mládenci, do práce.
Promiňte, moc rozkazuju.
Opatrně, mládenci.
Pozor na ty lampy.
Olej je problém, ale pokusím se.
Jste úžasný. Hezký den.
-Hermane. -Paní Maiselová!
Jak se máte? A Marilyn?
-Měli jsme třicáté výročí svatby. -Mazl tov!
Jsem zpátky a vás čeká hromada věcí na čištění.
Udělám to co nejrychleji.
Otevřete mi zase účet?
Samozřejmě. Kolik to bylo? 15 babek?
Tak nějak. Nemohl byste mi
ten limit maličko navýšit?
-Navýšit? -Řekněme, 30 babek?
Mám haldy špinavého prádla.
Nezastavíte se,
takže vyšší limit by byl výhodný pro oba.
Tak uvidíme.
Jste úžasný.
Dám vaši vizitku každému, koho znám.
Marketing, Hermane!
Díky, paní Maiselová.
A 63 centů nazpátek. Díky, přijďte zas.
-Eli! -Paní Maiselová!
-Pořád pečete nejlepší housky? -To doufám. Jste zpátky?
Ode dneška.
Otevřete mi, prosím, zase účet, ano?
Kolik to bylo? Deset?
Tehdy. Nemohl byste to teď zdvojnásobit?
Ztrojnásobit?
Děti toho teď snědí.
S vašimi šesti to znáte.
Vyšší účet bude výhodný pro nás pro oba.
-Asi ano. -Znáte Hermana?
Doslova mě prosil, aby mi mohl navýšit účet.
Tak uvidíme.
Jste úžasný. Jestli domů nepřinesu tyhle,
děti snědí mě.
-Dáte mi je na účet? -Jistě.
Dám vaši vizitku každému, koho znám.
Marketing, Eli!
Díky, paní Maiselová.
Johanne! Nová uniforma?
Majitel čistírny i pekárny
mě umluvili na vyšší účet.
Prosili skoro na kolenou.
Vyšší účet je výhodný hlavně pro vás.
Zeptám se.
Zmiňte Hermana a Eliho.
Tady jsou jejich vizitky.
-Jistě. -Jste nejlepší.
-Randy! -Zdravím, paní Maiselová!
-Kdo tady má ty nejlepší melouny? -Já.
Jsem uražená.
Jsem zpátky a chci se zeptat na svůj účet.
Váš účet?
Úžasná paní Maiselová
Viděl jste už mlékaře prosit, Waltere?
Ne, vážně. Prosil mě, aby mi mohl navýšit účet.
Pořád vykládal, jak je to pro mě výhodné!
Tam ne, jinam.
-Je to do kuchyně. -Dělám tu pořádek.
Jsem žena, obchodům nerozumím.
Buď na něho milejší, Imogene.
To ta moje severská babička.
Mám po ní chladný hněv.
Pekař, zelinář i majitel čistírny
mi navýšili kredit, takže počítám, že to půjde i u vás.
Nerada bych měnila lékárnu.
Dvacet pět je skvělé.
Řeknu všem, že jste ten nejlepší drogista .
Víte, co myslím. Marketing, Waltere. Tak zatím.
Musel se hádat.
-Co to děláš? -Řeším problém s cash flow.
Minulý týden jsem umluvila
Moisheho, aby mi počkal se splátkou za tenhle byt.
Vzala jsem Esther.
Držela ji v náručí.
Bosou, trochu špinavou, jednorukou panenku v ruce.
-To ne. -Říkala jsem, jak potřebuje boty.
Esther se dokonce na povel rozplakala.
Štípla jsem ji.
-Bezostyšné. -Ale funkční.
Když zdržíme platby za mléko, prádlo,
maso, pečivo a léky
o pár měsíců,
mohla bych to zvládnout.
Ahoj, drahoušku.
Tvé čestné místo čeká.
Tahle police je kompletní.
Pojď se mnou. Potřebuju tvůj názor.
Co ty na to?
To je kubistické nebo...
Ne, vážně, co si myslíš?
Je to šílené.
Na první pohled, ale poslouchej mě.
-Midge! -Dobře,
Staré místo, nový život, ne?
-Jasně. -Nové cesty. Interiérové.
-Dobře. -Gauč z obýváku
musí jít na své místo.
-Byl postavený na míru. -Jo.
Telka musí být naproti gauči a tak dále.
Kuchyň je kuchyň,
s předsíní nic neudělám.
Kde můžu vytvořit něco nového,
něco šokujícího, něco, co vyjadřuje mé já?
V ložnici.
-Neměla bys... -Okamžik.
...to měnit.
Proč by to mělo být jako dřív,
byť to dává smysl?
Joel a já jsme dávali smysl, a víme, jak to dopadlo.
Chci vstoupit do ložnice a cítit, že je moje.
Nechci cítit, tady jsme s Joelem,
docela často, víš co...
-Já vím. -Tady mě nechal.
Stál tamhle. Já stála tady.
Je to jiné, protože stál tam, kde mě opustil,
kde teď stojí komoda a já stála, kde je postel,
což je pro mě úleva.
Co myslíš?
Měla bys to dát zpátky. Tohle je šílené.
-Prožila jsem tu bolest. -Dvakrát. Holeň, palec.
Ne, od Joela.
Já vím.
Ale vrať to zpátky, jak to bylo.
Hezké a útulné.
Nové je, že jsi sama a máš obě skříně pro sebe.
Ne.
Zkusím to takhle. Uvidím, jaké to bude.
Sakra.
Jaké to bylo?
Musím zavolat řezníkovi.
KENNEDY NA PREZIDENTA
-Popeláři nestávkují. -Říká kdo?
Já! Slyšel jsi. Náhlý astigmatismus?
Jen se ptám.
Kdy vyvezou popelnice?
-To se nás týká jak? -Jde o hygienu.
Kev má pravdu.
Bernie minulý týden vyhodil avokádo, a pořád je tam.
Abe Weissmane, tady jsi.
Omlouvám se, jdu pozdě.
Mělo se začínat až v deset.
Nejdeš pozdě. Tři z nás tu spali,
a ne proto, že by je vykopla žena.
Nevykopla mě, nepustila mě dovnitř.
Když jsme vstali, schůze začala.
Všichni, tohle je všem známý Abe Weissman,
Postrach Broadwaye. Nyní náš Postrach.
-Dobré ráno. -Dobré.
To je umělecký editor Terrence.
Bernie je nový. Jerry je za město,
Leonard je Názor a občas i nějaký má.
Náš fotograf Kal-El z planety Krypton.
Udělal tu chybu, že jim ukázal komiks Supermana.
-Gilbert. -Jules je přes čmáranice.
Keve, co že jsi ty?
-Jdi se vycpat. -Náš básník.
A tohle je náš stožárový koš osobně. Posaď se.
Nevadí ti ten kouř, Abe?
Ne. Taky kouřím fajfku.
Ano. To, co kouříš ty, není úplně to, co kouřím já.
Pěkný kalhoty, Weissmane.
-Šéf Tvíd. -Nech toho.
Oblékej se, jak chceš. Mailer přišel ve spoďárech.
Proč propíchl svou ženu? Připadala mi milá.
Prý řekla Normanovi, že není žádný Dostojevský.
Plimpton mluvil s jeho ženou na knižní párty.
-Koledovala si o to. -Někteří spěcháme.
Vraťme se k práci.
Prověřte zdroje. Důvěryhodné otiskneme.
Abe, je mi to líto,
ale příští týden tu máš tři věci na redakci.
-Tři? -Je to dost, já vím.
Ne, vlastně,
Hlas má v průměru 3,25 divadelních kritik na výtisk.
Takže je to v normě.
Jak jsi k té cifře přišel?
Četl jsem stará vydání.
V knihovně na 42. ulici.
Trvalo mi to pár týdnů.
Četl jsi je všechny?
Kromě 13. listopadu 1957.
To někdo ukradl.
Jednoho dne bych tu díru rád zaplácnul.
Připadám si, jako bych se ocitl v komiksu Supermana.
Ne, tleskáme vaší pečlivosti, pane Weissmane.
Byť zpochybňujeme vaše mentální zdraví.
Carol, najdi Abovi vydání z 13. listopadu 1957.
Zaplácneme tu díru.
Ozvali se mi z reklamního.
Titulka minulého týdne jim udělala ze života peklo.
Mise splněna.
Můžu říct, jak nenávidím reklamní.
-Miriam, jsme tady! -Neťukali jsme.
Probírali jsme to,
a takhle to dopadlo.
Ahoj, vy dva.
Jako bychom se vrátili v čase.
Takový zvláštní pocit.
Jako něco ze Zóny soumraku.
Ten poslední díl byl skvělý.
-Chcete provést? -Prosím.
Byl tam takový reklamní manažer,
přepracovaný, servaný.
Očividně záskok za Roda Serlinga.
Nádhera. A ten výhled.
Mám zpátky svou řeku.
Jeho šéf na něj pořád jen řval,
„Přitlač, Williamsi!“
-Jídelna. -„Přitlač, přitlač.“
Pak cestou domů ve vlaku usnul.
Všechno tvé nádobí. A klavír.
Probudí se v idylickém městečku jménem Willoughby.
-Půjdeme dál? -V jiném století.
Jsou tam povozy s koňmi a dechová kapela.
Mluvím se sebou.
-Ty židle jsem vždycky milovala. -Já taky.
Dokonale se sem hodí.
Tudy, prosím. Do ložnice.
V kuchyni už jsme byli?
Dámy?
Potřebovala jsem změnu.
Jste tam?
Pořád to je ložnice.
-Odpovězte. -Pokoj pro hosty.
Ten jsem taky změnila.
-Hezké. -Počkejte.
Byli jsme v ložnici?
Jdete moc rychle.
Co říkáš?
To jsou naše věci.
-Ano. -Co tady dělají?
-To jsou naše věci. -Ano.
Co tady dělají?
Proto jsem vás pozvala.
-Chci vám udělat nabídku. -Jakou?
Nebylo by úžasné,
kdybyste se vy dva
nastěhovali ke mně?
A k dětem.
A, samozřejmě, Zeldě.
Celý Weissmanovic klan zase spolu
v původní budově, jen o pár poschodí níž.
-Tak co říkáte? -Ano.
-Rozhodně ne. -Co?
-Rozmysli si to. -Přemýšlej o tom.
Neukvapuj se, jak máš ve zvyku.
Neukvapuju se.
Slyšel jsem tvou nabídku. Je hloupá.
Papá, prosím.
Vrátili byste se do své čtvrti,
ke tvé trafice, tvému Zabarovi, tvé synagoze,
místu, kde si kupuješ koblihy,
a neříkáš o tom mámě.
-Koblihy? -Vše v dosahu
-metra. -Řekni mi, že jsi v Queens šťastný.
No tak, řekni to.
Podívejme, kdo je tu snob.
Mně se to líbí.
Líbí? Jsme v pokoji pro hosty.
-No a? -Až budeš mít hosty,
budou spát na nás?
-Možná. -A dostaneme koupelnu na zvracení?
-To je která? -Ta, kde Ethan zvracel
před dvěma lety. Hodně.
Vyčistili jsme ji. Vemte si tu u mé ložnice. Je identická.
Tu, co byla plná Estheřiných plín?
Dobře. Podělíme se.
Koupelny budou společné, aby nám všem bylo stejně odporně.
Ty jsi ale mazaná.
-Papá. -Abe.
Myslela sis, že nás pozveš,
pustíš nám hudbu, opiješ nás,
a pak nás nalákáš na kytky, dobré jídlo a levný klavír?
Které ani nebude naladěné.
Je dokonale naladěné a má příjemný teplý tón.
-Všechno ostatní platí. -Chci se o vás postarat.
Splatit vám, že jste mě měli a vychovali.
Nemělas ten byt kupovat, Miriam.
Který muž chce ženu, která má vlastní byt?
Má pravdu. Ubírá ti to na ženskosti.
Vytáhnu kraťasy a opráším svou „mužnou stránku“.
Co jste to říkali?
Jestli budeme jíst, tak pojďme jíst.
„Mužnou stránku“.
-Ahoj. -Podle tvé matky jsme schnorrers.
-Ahoj, babi. -Je jen paličatý.
-Ahoj, mami. -Vrať se do postýlky.
Žít s Moishem a Shirley je noční můra.
Jsou to nudisté!
-Na to si zvykneš. -Přemýšlejte.
Tenhle byt, tahle čtvrť,
to je tvoje Willoughby, ne?
Z toho seriálu. Vstřícné, mírumilovné, idylické, útulné.
Willoughby byl pohřební ústav,
kde ten chudák skončil.
Na konci byl mrtvý, Miriam.
Vyskočil z vlaku. Mělas poslouchat, co říkám.
Bude to pěkně pitomý seriál.
Co prosím?
-Miriam... -Jsou mrtví a nevědí o tom,
nebo si myslí, že jsou mrtví, ale nejsou,
nebo jsou z vesmíru a nevědí to,
nebo se mají za mrtvé, ale jsou z vesmíru.
Omyl! Někteří jsou v jiné realitě.
Dobře, přestaňte, oba!
Abe, nemůžeme žít s Moishem a Shirley.
Zešílíme tam.
Říkej si, co chceš, vím, že chceš zpátky sem.
-Vím to. A já taky. -Díky.
Ale lidi nás budou mít za ubožáky.
Potřebujeme krycí příběh.
-Krycí příběh? -Nemůžeme říct,
-že nás podporuješ. -Ponižující.
A to není ponižující, žít s Moishem?
Ne, měli jsme krycí příběh.
Ten chci slyšet.
Řekli jsme, že se Abe stěhuje do Kolumbie,
a ten krásný byt, co jsme měli pronajatý, padnul,
a my se soudíme s majitelem,
aby nám vrátil zálohu. Pan Crink.
-Kdo? -Ten chamtivý majitel.
Falešný majitel má jméno?
A nechtěli jsme do jiného bytu,
tak jsme dočasně u Moisheho.
-Soud je příští týden. -Jaký soud?
Posloucháš vůbec?
Abychom získali tu zálohu od pana Crinka.
Crink neexistuje.
Logický důvod, proč se stěhuje sem,
je ten, že jsme ti ten byt koupili.
-Co? -To by šlo.
Udělala jsem to pro vás,
a vy teď budete vykládat, že jste to udělali pro mě?
To není fér.
-To je nějaká soutěž? -Není.
Myslela jsem, že je to altruistické gesto.
-Ano. -Tak se shodneme.
-Co? -Stěhuješ se ty k nám.
-Ne? -Rozhodně.
Dobře. Dám si drink.
Mimochodem, díky, žes mámě řekla o koblihách.
Je ve velice křehkém stavu.
Mluvte potichu a žádné náhlé pohyby.
-Dobře. -Samozřejmě,
žádné drogy, zbraně,
ani nic, co se dá použít jako zbraň.
-Dobře. -Včetně tužek,
nářadí, tkaniček, štipek, pilníku,
otevíráků a tak dále.
Mluvte jen na pacienta,
za kterým jste tady. Neotevírejte okna,
nezavírejte dveře. Sledujete mě?
Ano, sleduju.
Vytvořili jsme seznam věcí,
které ji rozruší a nesmí se zmiňovat.
Většina jsou jména bývalých milenců.
Což zahrnuje:
„Vincent Price, Edgar G. Robinson, Jan z Jan and Dean,
Dean z Jan and Dean, Salvador Dali, Cubby O'Brien.“
Z Mickey Mouse Clubu?
„Fess Parker, Stravinský, Adlai Stevenson.“
Nechám vám ten seznam. Je krátký.
A nezmiňujte město Cleveland,
nepoužívejte slovo „vlhký“.
To poslední chápu.
Přímo rovně.
Sophie?
Bože, Susie. Ty jsi tady.
A ze své vlastní vůle.
To už je něco.
Volalas mi asi tucetkrát.
Vážně? Všechno je jako v oparu.
A ta oblaka mají tvar ovoce.
Je tam banán.
A kumquat.
Posaď se.
Jak jsi skončila tady?
Prožila jsem si pravé peklo.
Po Slečně Julii to se mnou šlo z kopce.
Temnota mě zahalila jako starý norkový kožich.
Zoufalství.
Svolala jsem právníka, tiskového agenta,
obchodního manažera a investičního makléře.
A shodli jsme se, že jsem se nervově zhroutila.
Vážně?
Tady je drahoušek Helena. Ahoj, Heleno.
Ahoj, Sophie.
Tohle je moje manažerka.
-Jak se má Leslie? -Je na ventilátoru.
-Někdo jí otevřel okno. -To je proti pravidlům.
Už to vyšetřují.
-Tak zatím. -Pa na shuffleboardu.
Kristova noho!
Na to si zvykneš.
Podívej na nás.
Jako dvě hrdličky.
Sophie, je ještě jeden důvod, proč jsem tady.
-Dawesi! -Madam?
Je čas na mé prášky.
Vaše načasování je dokonalé
-jako vždy. -To ano.
Zdá se, že se ti daří dobře,
to jsem ráda.
Chceš jeden ten žlutý? Nemám je ráda.
Mám něco obchodního.
Musíš mi to podepsat.
Chceš můj autogram?
Tak nějak. Jen dokument, ve kterém se píše,
že už nespolupracujeme.
Právník to viděl, je to v pořádku.
Jen taková formalita,
jelikož už spolu nebudeme mít nic společného.
Ale jsi moje manažerka.
-Nejsem. -Dostalas mě na Broadway.
-Coby můj manažer. -To já nejsem.
Tolik toho ještě máme před sebou.
Já a můj manažer.
Nejsem tvůj manažer.
-Jsi. -Nejsem.
Přečti si tohle.
Tak co?
Je to ukončení vaší spolupráce, madam.
Opravdu to chceš?
Ano.
Tak dobře.
Je čas na mou koupel.
LUCILLE KURVA BALLOVÁ
Lucille! Stůj, Lucille!
Miriam, prosím, klepej. Tohle je koupelna.
-Moje koupelna. -Koupelny jsou společné.
Nebo už to neplatí?
Ano, ale pro pracuješ v mé... v naší koupelně?
Miriam, nemám pracovnu, ani žádné místo na psaní.
Potřebuji se cítit dobře, jinak nemůžu psát.
Ale vaše... naše druhá koupelna je stejně velká.
Příliš blízko od místnosti, kde tvá matka spí.
Tohle by ji probudilo, a to nechci.
Ano, to rozhodně nechceš.
Nemáš červenou tužku.
Ještě něco?
Dveře!
Mami, ty nespíš. A přerovnáváš mi kuchyň.
Všechno bylo nacpané do spodních polic,
protože to sem ukládala tvá prťavá přítelkyně.
Bylo to vyhovující.
Ano, pro Palečka. Nebo pro trpaslíky. Ne pro lidi normální velikosti.
-Jasně. -Isobel?
Imogene.
Papá! Máma nespí!
Co chceš k snídani?
Cereálie.
Jsi zásadový. To se mi na tobě líbí.
Mami, přinesla jsi mléko?
Ne.
Sakra.
-Miriam! -Ježišikriste!
Co se tu plížíte?
Byli jsme se projít.
Tohle?
Bála jsem se, že to zkysne.
Chtěla jsem vám to dát do lednice,
než se vrátíte.
Chtěla jsem to tam dát všem.
Jako Mléčná víla. Ale jste zpátky.
Takže to nebude potřeba.
Tady.
Dobrou chuť.
Rádi tě vidíme.
To je od tvých rodičů milé, že ti ten byt koupili zpátky.
Anson Farms. Tady Gus.
Gusi, tady Miriam Maiselová z Riverside 385.
Dnes jsme nedostali mléko.
Ano, Maiselová, Riverside 385.
-Váš účet. -Co je s ním?
Prý u nás nemáte žádnou historii.
Měla jsem u vás účet pět let.
Váš manžel ho měl.
Joel Maisel.
Byl to jeho účet.
Jistě a já jsem paní Joel Maiselová.
Jeho bývalá žena.
On platil, takže to byl jeho účet.
Byl to náš účet.
Začínáte od nuly,
takže potřebujeme zálohu.
-Je mi líto. -„Je mi líto“ cereálie nezaliju.
Doručte mi zatracené mléko!
-Miriam! -Je to firemní strategie.
S tím nic nezmůžu.
To je moc hezké, Gusi.
Chcete něco vědět, Gusi?
Vaše mléko není až takový zázrak.
-To je mi líto. -Chutná jako kraví chcanky.
-Miriam. -A máslo páchne po chemikáliích.
-Madam! -Máte nějaké horší krávy, Gusi.
-Jen názor bývalé zákaznice. -Madam...
Toust nebo banán, vyber si.
Ne! Nechci ani jedno!
Je to zatracený mužský svět, miláčku.
Dobře.
...hrdý syn Harlemu Shy Baldwin se bude ženit.
Tolik zlomených dámských srdcí!
Shy překvapil svou přítelkyni
Monicu Johnsonovou, když ji v Paříži pozval na pódium,
poklekl a zeptal se jí
před třemi tisíci fanoušky.
Zásnuby budou v New Yorku,
kde si Shy odpočine od evropského turné.
Ozveme se s dalšími podrobnostmi.
Zatím blahopřejeme šťastnému pár.
Ještě, že řekla ano
před třemi tisíci fanoušky.
Jako by někdo mohl říct ne Shy Baldwinovi.
Myslím, že váš manžel je dnes v publiku.
Ahoj, drahoušku.
Jo, jo.
-Haló? -Ahoj, ségra. Dobré zprávy.
Dobré zprávy? Co? Ten šek?
Dneska ho vystaví. Tak to oni říkají.
Když napíšou šek,
říkají, že ho vystaví.
Ty jsi hotová čarodějka!
Dík. A taky mám novou práci.
Kde?
Tady v pojišťovně.
-Ahoj, Marcie. -Ahoj.
Jaké pojišťovně?
V naší, ty trubko.
Jak je to možné?
-Pan B. mě najal. -Na co?
-Jako svou sekretářku. -To není možné.
Udělala jsem, cos řekla.
Vyspala jsem se s ním, a on pak řekl,
„Ten šek dostaneš v pátek. Zopakujeme si to?“
Neřekla jsem ti, ať se s ním vyspíš.
-Ne? -Řekla jsem, „flirtovat“.
Ne „vyspat se“.
Tak teď spolu chodíme.
Řekl mi: „Chceš práci?“
Řekla jsem: „Jedině, když nebudu moc dřít.“
Řekl, že v pohodě.
Dělám pro něj věci na záchodcích o polední pauze.
To mi vyhovuje.
Tak si to ujasněme.
Pracuješ v pojišťovně, kterou jsme podvedly,
a děláš věci pojišťovákovi,
který v tom teď jede s námi?
S chlapi to tak někdy bývá.
Neřekla jsem, ať se s ním vyspíš!
Nekřič. No tak,
tys to celé začala. Okradla jsi svou klientku.
Ty peníze jsem si půjčila.
Když si je půjčíš a nikomu to neřekneš,
je to krádež.
Jsi v kanceláři, kde tě všichni slyší?
Ano. Jak to jde, Kyle?
Tak zklapni!
Je to pruďas.
Už musím. Pozdravuj manžela.
Jasně. Je nadšený, že mám práci.
Jen mi pošli ten šek.
Haló?
-To jsem já. -Miriam? Zníš divně.
Nenavýší mi účet za mléko.
-Co? -Účet za mléko.
Joelovi by ho navýšili, mně ne.
Protože nebyl na moje jméno.
Teď musím za mléko platit
a nevím, proč mě to tak vzalo, ale vzalo.
Oni ti můžou dát mléko bez placení?
Jak to, že to nevím?
Nevím. Včera jsem byla tak šťastná.
Teď mám pocit, že nic nefunguje,
a neměla jsem ten byt kupovat.
Matka mi obrací kuchyň naruby
a otec je v koupelně do půl těla nahý s mou rtěnkou...
-Počkej, co? -Proč jsem ho jen koupila?
Oprava, mí rodiče ho koupili,
takže jsem schnorrer, a nedají mi otevřený účet.
Žádný účet.
Štípla jsem dceru. Měli by mě zatknout.
Nemám se stavit?
A L. Roy Dunham mě znovu zmínil ve svém sloupku.
Ano, viděla jsem.
Vychvaloval nějakého komika v Copě, který údajně
„ani zdaleka nepřipomíná to nevtipné blábolení
všeobecně neoblíbené paní Maiselové.“
Píše o mě, i když o mě nepíše.
Napsal „hluboce nevtipné blábolení všeobecně neoblíbené paní Maiselové.“
Umíš to zpaměti?
Ne, mám tu ty noviny. Je to pitomec.
Počkej, až zjistí, že nemůžu dětem koupit mléko.
Budou z nich trpaslíci
a Imogene jim bude zařizovat kuchyně
jako dalším trpaslíkům.
A Ethanovi se budou smát,
protože si nemůže dát k snídani cereálie s mlékem.
To se děje. Tohle je můj život.
Co se stalo?
Dala jsem si postel jinam,
ale nefunguje to.
Musím ji vrátit, kde byla za Joela,
který má fenomenální kreditní historii,
o což momentálně nejde. A já...
jsem to podělala s Gusem.
„Kraví chcanky“. Jsem netvor.
-Víš, co se stane? -Co?
Buď se znovu vdám za Joela, což se
jeho přítelkyni líbit nebude,
nebo začnu po nemocnicích lovit fešné doktory,
protože tohle nikam nevede.
Mám tady nějaké mléko. Asi jen týden staré.
Ne, díky.
Musím to položit a jít narvat synovi do krku suchý toust.
Miriam...
Díky, Sale.
Nemáš to od manželky zakázané?
„Infarkt na tyčce“, říká.
Už s ní nejsem.
To je mi líto. To byla kolikátá? Čtvrtá?
Pátá? První byla Susan.
Sandra.
Poslední byla Sandra.
Vzal jsem si dvě Sandry.
Stěžuješ mi to.
První Sandra byla smažka.
Dotty tě nechala kvůli Halu Roachovi.
Pak to byla ta tanečnice flamenca,
jmenovala se Conchita?
Taky tě nechala kvůli Roachovi.
Druhá Sandra měla ty melouny, ne?
Ta byla mezi Dotty a Conchitou?
Susie, jestli chceš jít se mnou, pojď se mnou.
Ne za mnou jako stín.
Dobře.
Tak povídej. Proč jsi tady?
Kvůli Sophii.
Jsem šokován.
Přeskočilo jí, Harry.
Je to horší než dřív.
Je úplně mimo.
Je v tom blázinci?
Chtěla jsem, aby mi podepsala propouštění smlouvu,
něco právního. Odmítla.
Nech to plavat.
Je mimo, skončila.
To je drsné.
Tohle je drsný byznys.
Měla tě poslechnout.
Vždycky mám pravdu. To nevíš?
Svým zvráceným způsobem jsi mě varoval,
ať si s ní nezačínám.
Musíš si projít tím, čím si musíš projít.
Moje lavička.
Jak se ti líbí?
-Jak je tvoje? -Přečti si tu ceduli.
„Harry Drake. Jak sladké.“
Dárek od Gleasona.
Podívej na ten výhled. Není překrásný?
Vidím dva ze tří penthousů, které zůstaly bývalým manželkám.
-Co? -Dostalas ji na Broadway.
Ale byla to katastrofa.
Hindenburg krát šest.
Kdyby nebyla takový cvok,
kdybys ji dostala přes premiéru,
byla bys legenda, holka.
-Nemělo to tak být. -Chodil bych metr za tebou.
Deset investorů mi vyhrožuje soudem.
No a co? Mně někdo vyhrožuje soudem každý týden.
Tenhle byznys miluje soudní spory,
tohle město miluje soudní spory,
tahle země zatraceně zbožňuje soudní spory.
Tohle je Amerika.
Jak se má tvoje děvče?
To je ten další problém. Nevím, co dělat.
To s Shy Baldwinem. To je drsné, já vím.
Teď si usmyslela, že chce pokračovat.
Má celý takový plán, co nemá hlavu ani patu.
-Jsme v koncích. -Tak ji nech.
-Co? -Nech ji být. Najdi si někoho nového.
Nenechám ji být, Harry.
Pořád v ní věřím. Víc, než kdy předtím.
Má něco v sobě. Já to vím.
Je tak paličatá.
Jestli ji nenecháš, tak ji dostaň zpátky na pódium.
Ale je příšerně vybíravá. Má ráda nóbl podniky.
-Bez chlastu nejsou peníze. -Já to vím.
Neposlouchej ji, Susie.
Všichni komici jsou blázni, do posledního.
Dělají pitomá rozhodnutí, nevidí si na špičku nosu.
No tak si zatrucovala, postěžovala.
Teď ji dostaň zpátky na pódium.
Jo. Máš pravdu.
A sežeň si pojistku.
Sežeň si víc klientů.
Už musím jít. Odejdu z kanceláře na pět minut,
a už tam všecko hoří.
Díky, Harry. Vážně, díky.
Těch investorů se neboj, obvolám pár lidí.
Žádný soud nebude.
Vážně?
Lidi o tobě mluví, Susie.
-Nic dobrého. -Je jedno, co říkají,
dokud to říkají.
San Remo.
Dvanáct pokojů, sedm koupelen, pokoj pro služku.
Ten hodně bolel.
Měj se.
Už jdu!
-Jdeme. -Co?
Hned teď. Jdeme ven.
-Kam ven? -Nemysli, nemluv, prostě pojď.
No dobře. Hned jsem zpátky.
-Kam jdeš? -Pro klobouk.
Ne, to nebude jen klobouk.
-Bude! -Opovaž se převlékat!
-Neboj. -Jen klobouk!
Nikdy to není jen klobouk!
KLUB KOMEDIE
-Polez. -Nevěděla jsem,
že jedeme sem.
Kam sis myslela? K Johnsonovi pro škeble?
-Klidně. -Vylez.
-Mám škeble ráda. -Vytáhnu tě.
-Jsi tak panovačná. -Vylez a běž dovnitř.
Za silného protestu.
Beru na vědomí.
Díkybohu ses převlíkla.
Vezměte si jména hráčů v Yankees.
Co takhle, kdyby Whitey Ford jezdil v chevroletu?
Mickey Police neměl kam odkládat trofeje?
Jim Coates v zimě mrznul?
-Bobby, ahoj. -Jo?
-Moje děvče. -Sluší vám to.
-Na vystoupení. -Nemáme místo.
-No a? -No a?
-Vykopni někoho. -Proč?
-Co? -Minulý týden tu byla jedna holka.
-Ne takhle. -Pojďme.
Víš, že je skvělá.
Se zadnicí plnou Baldwinových šrapnelů?
-Jdi se vycpat. -Teď ji vezmu.
-Fakt? -Ne, ale,
Budu kámoš. Můžete jít dál.
Zadarmo. Platíte si jen pití.
Tak tohle mě naštvalo.
Co teprve mě. Chceš drink?
-Potřebuju drink. -Já taky.
Slyšeli jste o té nové knize od Harpera Lee?
-Pivo. -Martini. Olivy.
Hádejte, co je její oblíbené pití. Tequila Posměváček.
Tak přeci jsou tu škeble.
Mně už bylo dost. Představuji vám vtipného chlapíka
z Crown Heights.
Dokonce se dnes osprchoval.
Tady je, chlapák Noah Bimbaum.
-Pojď! -Noah Bimbaum?
Noah Bimbaum.
Tak Bobby kvůli mě nevyhodí Bimbauma?
To jsem klesla tak hluboko?
Ne, Bobby je akorát srab.
Jsi to, co jíš.
To budou kváky.
Ahoj, lidi, jak to jde?
Jak ví, který nablblý pozdrav vytáhnout
z toho příšerného sáčka?
-Kvák. -Kvák.
Všichni máte pití? Ano?
Oblíbené pití šlechty je Cabernet.
-Tohle znám. -Fakt?
Oblíbené úsloví Žida
„Je tu moc zima.“ Kvák.
-Kvák. -Kvák.
Šel jsem kolem kostela s přítelem Sidem.
Byla tam cedule: „50 babek, když se staneš katolíkem.“
Sid, „potřebuju peníze, jdu tam.“
Za čtvrt hodiny vyjde a já se ptám,
„Side, dostal jsi těch 50 babek?“
Zavrtí hlavou a řekne,
„Vy židi pořád myslíte jen na peníze.“
Jsem Židovka.
To bylo nahlas.
-To je mi fuk. Další. -Jdeme dál.
Kluk přijde ze školy a říká, že má roli ve školní hře.
Máma se ptá, „jakou?“
-Za mými zády. -„Židovského manžela.“
Máma říká, „Běž říct učitelce,
že chceš roli, která mluví.“
To má být vtipné?
Máme ptáčka posměváčka
-v publiku. -Co to děláte?
Užíváme si to.
Bravo. Stewie, ještě slovo, a můžeš je vyhodit.
Kazimíre!
Chudák Mojžíš,
provést bandu židů pouští?
Takový opruz!
Není divu, že mu Bůh dal dvě tabulky.
Mami? Tati? To jsem já.
Joely. Co nám to neseš?
Táta chtěl příjmy za pět let.
Ten tvůj systém dvou knih
přidává objem.
Odlož si.
Dáš si něco k jídlu.
Ne, měl bych jít.
To nebyla otázka, ale rozkaz. Jsi jak vyžle.
Dobře. Něco malého.
Voní to dobře.
Máme všechno tvé oblíbené jídlo.
Já úplně zapomněla.
Joely, tohle je Lena Brofmannová, naše sousedka.
Učí na PS 144.
-Pozdrav. -Ahoj, Leno.
-Ahoj, Joeli. -Co učíte?
Hudbu. Harmonii a kompozici.
Hraju na příčnou flétnu.
To jsem chtěla říct.
Joel má hudební klub,
takže toho máte hodně společného.
Není to báječné?
Tak pojďte, vy dva.
Posaďte se, Leno.
-Ještě trochu? -Ano, trošičku.
Joely, posaď se.
Popovídejte si, poznejte se trochu.
Večeře je skoro hotová.
Jste v pohodě?
Ano. Jen někdo se tu dobývá ven.
-Omluvíte mě na chvíli? -Jistě.
-Mami? -Je hezká, viď?
Zbláznila ses?
-Nezůstanu. -Zůstaneš.
Proč tu není zadní východ?
Před chvílí jsi mohl zůstat. Co se změnilo?
-Lena Brofmannová. -Co?
Je to krásná dívka a talentovaná hudebnice.
-Třeba si vzala flétnu. -Je těhotná!
-Jen trochu. -Skoro to chodí.
Nebudu chodit s těhotnou ženskou.
Bože, na chození není čas.
Řeknu jí, že jsem nemocný. A ty cvok.
Jsi rozvedený se dvěma dětmi.
Máš noční klub v Chinatownu,
což se nedá vysvětlit.
Nemůžeš si moc vybírat.
-Ma... -Potřebuješ někoho.
Společnost.
Dobrá žena dělá dobrého muže.
Kde myslíš, že by tvůj otec byl beze mě?
Dej si pozor.
Řekni mi jediný důvod, proč si nemůžeš vyrazit
na dobrou večeři s tou milou dívkou.
Takže...
-Jak se vám líbí učit? -Miluju to.
Protože miluju děti.
Všichni, potlesk pro velice vtipného muže, mě.
Nechte trochu i mému kámošovi Frankie Bordenovi. Dobrá práce, Frankie.
Frankieho by měli rozčtvrtit, nechat znásilnit zebrou...
Frankie Borden je definice dna.
Teď přijde velice vtipný chlápek
jménem Billy Jones.
Díky. Neporodil jsem ho, ale beru to.
-Billy Jones? -Kristepane!
Dno dna! Billy Jones!
Než přijde, představím vám nadcházející program.
Tady ho máme.
Dokonce i stojí jako lemra.
Nejprve pro vás máme skutečnou lahůdku, jen na jediný večer
uvede Big Dave...
I Billy zdrhá ze svého představení.
Je příšerný. Slyším ho ve svých nočních můrách.
Hned jsem zpátky.
Počkej, kam jdeš?
Co je to za úšklebek?
Billy Jones si šel ven zakouřit.
Máme deset minut,
než ho napadne obejít barák,
aby se dostal zpátky.
-Co? -Zamkla jsem ho tam.
-Ty jsi ale potvora. -Jo.
Takže, tady ho máme,
vrací se ze světového turné,
pokud říkáte světu Scranton.
Miláček všech, až na jeho manželku,
Billy Jones!
Kdepak jsi, Billy?
-Čemu se ty usmíváš? -Billy Jones.
Díky, díky.
Jo, Billy!
Kde je Billy?
Těžký týden.
Ženy.
Nemůžete žít s nimi, nemůžete... to je ono.
Nemůžete s nimi žít.
„Moje žena.“ Kristepane.
Jasnovidka jí řekla, že v minulém životě byla Marie, královna Skotů.
Říkám: „Doufám, že sis to užila,
teď jsi královna skotu.“
Prý chce ta žena práci.
To má být vtipné?
Říkám jí: Máš dvě práce a když potřebuju, není po ruce
ani ruka, ani pusa.“
Tohle věnuji svému příteli Bobbymu.
Vypněte jí mikrofon. A reflektory!
Už musím jít. Proč moje žena při zápasu mluví?
Sakra.
„...něco příjemného. Vezmu tě do ložnice.“
Nevyhodil jsi Birnbauma, ani Bordena.
-Co je to s tebou? -Běž hrát.
-Odehrála to za mě. -Ale líp. V podpatcích!
-Obě mát zákaz vstupu na doživotí. -Jdeme!
Kdysi jsi byla vtipná.
-Co se stalo? -Co?
Když to říká Billy, je to vtipné?
Tohle je zábava. Lidi nepotřebují
poslouchat, jak ji zesměšňuješ.
Přicházejí se sem bavit.
To jsem dělala,
bavila jsem lidi.
Ušetři ty dvě babky.
Za dolar pade vás super pobavím.
Kdo tady se chce pobavit?
Co děláš západně od Third Avenue, kotě?
-Co? -Tak pojď.
-Počkejte! -Je komička.
Jo, je k popukání.
Hej počkejte!
Historie se opakuje.
Byl to dobrý výkřik?
-To byl dobrý výkřik. -Tak skvělé.
Fantastické čtení. Pár slov jsem si musel vyhledat.
Byl jsem šprt, mám dobrou slovní zásobu.
Můžu je změnit.
Ať si čtenáři opráší slovníky.
Pár věcí jsem opravil. Nemusíš tu dál čekat.
To mám radost.
Tohle ti taky udělá radost.
A ušetří nám známku.
Co je to?
-Tvoje první výplata. -Moje první výplata. Skvělé.
Chceš tu známku?
Ne, nechci, známku. Díky, Gabe.
Díky, Abe.
Všechno, co řekneme chlapovi, prochází nějakým penisfiltrem,
který my nemáme.
Řekneme, „ne“, oni slyší „ano“.
„Přestaň“ slyší jako „pokračuj“.
„Chceš se pobavit“
slyší stejně,
jenomže si to vyloží mimo kontext.
Slovíčka, já vím.
Se mnou to je vždycky o slovíčkách.
Dneska jsem něco řekla
a vykopli mě.
Nejde o to, co řeknete,
ale o to, kde jste,
když řeknete, co řeknete.
A kdo je tam s vámi, když řeknete, co řeknete,
kde to řeknete.
Kokain?
Za co tu jsi?
-Svádění. -V těchhle šatech?
Vlastně za to, že jsem se opovážila říct jistá slova
na doslech jistého policejního trouby Krupkeho.
Pozor na jazyk, já vím.
Zapalovač?
Díky, jo.
Jsi tu poprvé?
-V lochu? Bože, ne. A ty? -Já jo.
Na to si zvykneš.
Nechtěla jsem...
To je fuk.
Kde jsem to byla?
Jo. Už jsme mluvily o Bobbym?
-O Jonesovi. -A Birnbaumovi.
Tak toho nejlepšího jsem nechala na konec.
Miriam Maiselová, máte složenou kauci.
Nechte mě to dokouřit.
Bobby, holky,
to nemůžou být jeho vlasy.
Vím, že jsem to přepískla.
Hodně přepískla.
-Vrátím ti to. -Co když je to past?
Není. Je to milá holka,
nechtěla volat rodičům.
Složit kauci za tebe, fajn,
ale za děvku, co neznám?
Nejsem děvka.
Správně, jsi Miss Turnstile 1959.
Což mi připomíná.
Na Šesté doprava.
Já jí věřím.
Nemá spodní prádlo.
Občas musíš větrat.
Nejezdíme v kruzích?
Ještě dva bloky. 46th.
V tom lochu byla lepší zábava než v tom klubu.
Lepší světlo.
Bobby je vůl. Jeho klub je mrtvý.
O to jde, Susie.
Nechci hrát tu hru. Jsem moc stará.
Není ti ani 30.
Cítím se vetchá.
Chci se držet klubů ve Village.
Kde můžu mluvit. Být sama sebou.
Jasně,
klidně se drž klubů ve Village.
Ale snaž si něco vydělat.
Kluby, co vydělávají, vydělávají na chlastu.
Vedla jsem klub Gaslight. Bez chlastu nejsou prachy.
Udělám čtyři představení za večer.
-Pět. -Nic krát pět je pořád nic.
Bez alkoholu nejsou peníze.
Ani pro jednu z nás.
-Jo. -Přejeli jsme to.
Vždycky jezdím metrem. Když vystoupíš,
jsou to dva bloky.
Pomohlo to?
Ahoj, Mikey.
Dva koktejly a jehněčí ocas.
Hej, Bunny, zabásli mě!
No vidíš.
Kávu. Nedáš si kávu?
Potřebuju kávu.
Ne, díky.
Nemáte někdo dvacku?
Dvacku? Jsem snad Rockefeller?!
Chybí mi dva dolary, ale kromě toho je to celé.
Měla jsem ti říct o té kávě.
Jak bys to byla zformulovala?
Ty jsi tu nová?
Prosím, potlesk pro Lanu La Rue.
Krásnou mladou patriotku.
Vidím, mládenci, že pár z vás ji pořád ještě zdraví.
Drobné si nech, zlato. Jen tak dál.
Hej, hezký oblek!
Někde v márnici zřejmě leží nahý nebožtík.
Když už jsme u toho,
víte, co je to rigor mortis?
Chtěl bych být mladý, ale nevěděl jsem, že musím zemřít, abych zůstal tvrdý.
Tohle je moje poslední noc tady ve Wolfordu.
Neblahopřejte mi všichni naráz.
Užij si důchod!
Musíme o nás říct našim.
Odkládal jsem to, co to dalo.
Znamená pro tebe „Lena Brofmanová“ něco?
-Ahoj. -Hej, stůj!
-Jak ses sem dostala? -Nic mi v tom nebránilo.
Co je to?
Peníze, cos mi půjčil, abych nahradila ty,
-co jsem... zašantročila. -Prohrála.
Co ten pojišťovák?
Pořád po tobě jde?
Moje sestra ho denně vykouří na záchodcích,
takže v pohodě.
Takže jsme si kvit.
Jsem zpátky na nule.
V mínusu, potom, co jsem složila kauci.
Každá další věta je horší než ta předchozí.
Počkej.
Už si nikdy,
a myslím nikdy,
neber peníze mojí ženy.
-Bývalé ženy. -Jo.
Mami?
Všechno je příliš vysoko.
Nejsem žirafa. Potřebuji svou kuchyň podle sebe.
Pokračuj.
-Papá? -Miriam. Ahoj.
Jaký jsi měla večer?
Fajn. Zatkli mě za prostituci.
To je hezké.
Je všechno v pořádku?
Jistě. V naprostém.
Ačkoli, chtěl bych s tebou
mluvit o jedné velice vážné věci. Posaď se.
-Miriam... -To není tvá první sklenka.
Není správné,
aby muže podporovala jeho dcera.
Je to proti zákonům
-dcero-otcovstva a dcerství. -Dobrá.
Dnes jsem dostal svou první výplatu z Hlasu.
Celou ti ji odevzdávám
na pokrytí výdajů za domácnost. Tady, ber.
-Papá, to ne... -Ber.
To je na týden?
Ano.
Co to pokryje?
-Upřímně? -Trvám na upřímnosti.
-Vejce. -Vejce jsou dobrá.
Ne, jedno vejce.
-Možná dvě. -To na omeletu nestačí.
Mohlo by to pokrýt i sůl.
A půl mrkve.
-Určitě je to na týden? -Má týdenní výplata, Miriam.
Řekli ti předem, že to bude tak málo?
Myslím, že ano. Byl jsem tak nadšený, když mě vzali,
že jsem možná neposlouchal.
Měl jsem si vzít tu známku.
-Co? -Ale nic.
Připoj se ke mě.
Víš, v čem je největší ironie?
Že ta práce
je skvělá.
Chci říct,
práce snů.
Ti lidé jsou skvělí.
Jsou jiní, ingeligentní,
ale samí ztroskotanci.
A nejlepší na tom je...
Ano?
Že se jim zřejmě pozdávám.
Ty se všem pozdáváš.
Na Columbii mě nikdo neměl rád.
A podívej na tohle.
To jsi ty.
-Zarámuj si to. -Ne, to si nemůžu dovolit.
To nemůže stát moc.
Dělám si legraci.
Ale co si vláda koupí
za těch 96 centů,
které jim vykážu na daních?
Počkej...
-Stíhačku? -Ne, ty jsou za dolar a něco.
-Svorky. -Ale ne sešívačku.
To ještě potrvá.
Papá, já vím, že je to šok, ale...
Podívej se na to takhle. Děláš něco, co miluješ.
Ano.
My oba.
Děláme umění.
Ačkoli kdyby jeden z nás dělal v bance, bylo by to rozumnější.
Víš jistě,
že to zvládneš?
Na umění.
Kreativní dohled Kateřina Hámová