Der et det.
Hver eneste ting.
-Sofaen. -Spisestuestolene dine.
-TV-en. -Orgielampene.
Orgielamper?
Dette er ikke orgielamper.
Hva gjør de menneskene?
Hun er lærer,
og dette er de voksne studentene, og... Dette er skittent.
Hva lærer hun dem? Fransk?
De er fine, og jeg liker dem. Hva tenker du, Antonio?
Det vil ta litt tid å laste av alt.
Flott. Jeg har noen ærender.
-Tar du over, Imogene? -Ja.
Greit, karer, sett i gang!
Beklager, jeg blir sjefete.
Vær forsiktige, karer.
Forsiktig med orgielampene.
Olje er vrient, men jeg skal prøve.
Du er best. Ha en fin dag.
-Herman. -Mrs. Maisel!
Hvordan går det? Og Marilyn?
-Vi feiret 30-årsjubileet vårt. -Mazel tov!
Jeg er tilbake, og det blir masse rensing på deg.
Jeg skal være rask.
Og kreditten er fortsatt god?
Selvsagt. Var det 15 dollar?
Noe sånt. Jeg tenkte jeg kunne få
en høyere kredittgrense.
-Høyere? -Kanskje 30 dollar?
Har ikke renset noe siden jeg dro.
Det blir masse jobb,
så en høyere kredittgrense gagner begge.
Det kan jeg få til.
Du er snill.
Jeg skal gi et til alle jeg kjenner.
Markedsføring!
Takk, Mrs. Maisel.
Sekstitre cent i vekslepenger. Takk, på gjensyn.
-Eli! -Mrs. Maisel!
-Har du ennå de beste bollene? -Jeg synes det. Er du tilbake?
Fra i dag.
Jeg er klar til å åpne kreditten igjen.
Hva var det? Ti?
Tidligere. Men jeg vil doble den.
-Å? -Tredoble.
Du skulle sett barna.
Du burde vite det, med seks.
En høyere kredittgrense gagner begge.
-Jeg antar det. -Kjenner du Herman?
Han tryglet meg om å øke den. Litt pågående.
Skal se på det.
Du er snill. Om jeg ikke tar med disse hjem,
kommer barna til å spise meg.
-På regningen? -Greit.
Jeg skal gi et til alle jeg kjenner.
Markedsføring, Eli!
Takk, Mrs. Maisel.
Johann! Ny uniform?
Renseriet og bakeren
tryglet om å øke grensen.
-Voksne menn som trygler. -Jøss.
En høyere grense gagner deg mer enn meg.
Jeg skal sjekke.
Nevn Herman og Eli.
Gi kortene til sjefen din.
-Ja visst. -Du er snill, Johann.
-Randy! -Hei, Mrs. Maisel!
-Hvem har de beste melonene? -Jeg.
Jeg er såret.
Jeg er tilbake, og vil snakke om kreditt.
Kreditt?
Mirakuløse Mrs. Maisel
Har du sett en melkemann trygle, Walter?
Seriøst. Han tryglet meg om å øke kredittgrensen.
Han sa at det gagnet ham mer enn meg!
Ikke der. Et annet sted.
-Det er kjøkkenutstyr. -Jeg rydder.
Jeg er kvinne, jeg har ikke forretningssans.
Vær snillere, vi liker Antonio.
Beklager. Min nordiske bestemor.
Arvet hennes vrede.
Men siden bakeren, kjøpmannen og renseriet
øker grensen, er det fornuftig om du også får være med.
Jeg vil ikke bytte apotek.
Tjuefem er flott.
Jeg skal fortelle alle at du er nabolagets beste på dop.
Du skjønner. Markedsføring, Walter. Ha det.
Jævelen kjempet imot.
-Hva gjør du? -Løser pengeproblemet mitt.
Sist uke fikk jeg Moishe
til å utsette avdraget på leiligheten.
Tok med Esther.
Holdt henne på fanget,
barfot, litt skitten, holdt den enarmede dukken sin.
-Nei. -Jeg snakket om at hun trengte nye sko.
Esther gråt på kommando.
Kan ha kløpet henne.
-Skamløs. -Men det funket.
Om jeg kan utsette å betale melk, klesvask,
dagligvarer, slakter, baker og apotek
i noen måneder,
kan jeg hente meg inn.
Hallo, gamle venn.
Din hedersplass venter.
Hyllen er komplett.
Kom. Jeg trenger en mening.
Hva syns du?
Er dette kubistisk, eller...
Nei, seriøst, hva syns du?
Seriøst, det er galskap.
Ved første øyekast, ja, men hør her.
-Midge! -Greit.
Gammelt sted, nytt liv, ikke sant?
-Ja. -Ny utsikt. Interiørutsikt.
-Ok. -Sofaen på stuen
må stå der den skal stå.
-Skapt for det rommet. -Jepp.
TV-en må stå overfor sofaen, osv.
-Enig. -Kjøkkenet er kjøkkenet,
kan ikke endre foajeen.
Hvor kan jeg skape noe nytt,
noe prangende, noe som bare er "meg"?
Soverommet.
-Du burde ikke... -Vent.
...bevege deg.
Det må ikke være slik Joel og jeg hadde det.
Da ga jo mening.
Joel og jeg ga mening, og vi vet hvordan det gikk.
Jeg vil gå inn på soverommet og føle at det er mitt.
Jeg vil ikke føle at det var her Joel og jeg,
ganske ofte, du skjønner...
-Ja. -Han dumpet meg her.
Han sto der. Jeg sto der.
Det er annerledes fordi han dumpet meg
der kommoden står, og jeg sto der sengen står.
Det er en trøst.
Hva syns du?
Du bør sette det slik det sto. Dette er sinnssykt.
-Jeg ble såret her. -Ja, to ganger, legg, tå.
Av Joel.
Jeg vet det.
Men sett det tilbake slik det sto.
Fint og pent.
Og nå er du alene. Du får begge skapene.
Nei.
Jeg skal ha det sånn og se hvordan det føles.
Faen.
Hvordan føltes det?
Jeg må ringe slakteren.
-Søppelmennene streiker ikke. -Sier hvem?
Jeg! Plutselig astigmatering, Jerry?
Du har rett.
Når skal de tømme søppelet?
-Relevans? -Det gjelder sanitærforhold.
Kev har rett.
Bernie kastet en avokado forrige uke som er der ennå.
Abe Weissman, der er du.
Beklager, er jeg sen?
De sa at møtet var klokken ti.
Du er ikke sen. Tre av oss sov her,
to ikke fordi konene kastet dem ut.
Hun kastet meg ikke ut, hun slapp meg ikke inn.
Da vi våknet, startet møtet.
Dette er den beryktede Abe Weissman,
Broadways skrekk. Nå er han vår skrekk.
-God morgen. -Står til?
Du kjenner Kunst og kultur, Terrence.
Bernie har nyhetene. Jerry lokalstoff.
Leonard har leserbrev.
Fotografen vår, Kal-El, fra planeten Krypton.
Gjorde den feilen å vise Supermann-tegneseriene mine.
-Det er Gilbert. -Jules er drodleren vår.
Kev, hva er du igjen?
-Faen ta deg. -Huspoeten vår.
Det er redaksjonen. Sett deg.
Plager røyken deg, Abe?
Nei. Jeg røyker pipe.
Ja. Du røyker ikke helt det samme som jeg røyker.
Fint antrekk, Weissman.
-Tweed. -Slutt, Jer.
Kle deg som du vil. Mailer dukket opp i underbuksa.
Hvorfor knivstakk han kona? Hun virket grei.
Hun fortalte Norman at han ikke er Dostojevskij.
Jeg snakket lenge med kona hans på en bokfest.
-Hun fortjente det. -Noen av oss må gå.
La oss fortsette.
Sjekk kildene. Er den ekte, trykker vi den.
Abe, jeg hater dette,
men det er tre ting du må anmelde neste uke.
-Tre? -Det er mye.
Nei, faktisk
har The Voice hatt 3,25 teateromtaler siden første utgave.
Så sånn er det.
Hvordan fikk du det tallet?
Jeg leste eldre utgaver.
På biblioteket på 42nd.
Det tok noen uker.
Leste du alle utgavene?
Alle unntatt 13. november i 57.
Noen må ha stjålet det.
Jeg vil tette igjen det hullet en dag.
Jeg føler at jeg viste Supermann-tegneseriene mine.
Nei, vi berømmer grundigheten din, Mr. Weissman.
Men tviler på din mentale helse.
Carol, finn 13. november 1957-utgaven til Abe.
La oss tette det hullet.
Hørte fra annonseavdelingen.
Forrige ukes forside gjorde livet deres surt.
Oppdrag utført.
Kan vi snakke om at jeg hater annonseavdelingen?
-Miriam, vi er her! -Vi banket ikke på.
Vi diskuterte det,
men det ble sånn.
Hei, dere to.
Bemerkelsesverdig. Som om vi reiste tilbake i tid.
En merkelig følelse.
Som noe fra The Twilight Zone.
Den siste var en real skjønnhet.
-Hva med en omvisning? -Gjerne.
Det var denne reklamesjefen,
overarbeidet, plaget.
Åpenbart en erstatter for Rod Serling.
Nydelig. Og den utsikten.
Jeg fikk tilbake elven.
Han hadde en sjef som alltid kjeftet:
"Press, Williams!"
-Spisestue. -"Press, press."
Så sovner han på togturen hjem.
Alt serviset. Og et piano.
Han våkner i den idylliske byen Willoughby.
-Skal vi fortsette? -Et annet århundre.
Det er hestevogner og hornorkester.
Jeg snakker til meg selv.
-Jeg har alltid elsket de stolene. -Jeg også.
Så perfekte for rommet.
Denne veien. Til hovedsoverommet.
Har vi sett kjøkkenet?
Jenter?
Jeg trengte noe annet.
Er dere bak der?
Det er teknisk sett et soverom.
-Svar meg. -La oss se gjesterommet.
Jeg gjorde en endring der.
-Moro. -Vent.
Har vi sett soverommet?
Dere er for raske.
Hva syns du?
Dette er tingene våre.
-Ja. -Hvorfor er de her?
-Dette er tingene våre. -Ja.
Hvorfor er de her?
Derfor inviterte jeg dere.
-For å gi dere et tilbud. -Tilbud?
Jeg tenkte at det kunne være flott
for dere to...
...å flytte inn hos meg.
Og barna.
Og Zelda, da.
Hele Weissman-klanen, sammen igjen,
i den opprinnelige bygningen, bare noen etasjer fra der dere var.
-Hva syns dere? -Ja.
-Absolutt ikke. -Hva?
-Du må tenke på det. -Tenk på det.
Ikke ha en spontan reaksjon.
Dette er ikke en spontan reaksjon.
Jeg hørte tilbudet og visste det var dumt.
Vær så snill, pappa.
Du får tilbake nabolaget ditt,
med aviskiosken, Zabar's, synagogen,
der du kjøper donut med syltetøy,
som mamma ikke vet.
-Donut med syltetøy? -Alt det får jeg
-med T-banen. -Si at du trives i Queens.
Kom an, si det.
Se hvem som er snobbete.
Jeg liker tanken.
Å? Vi er på gjesterommet.
-Ja? -Når du har gjester,
skal de ligge på oss?
-Hvis de er lekne. -Og vi får spytoalettet.
-Hvilket er det? -Der Ethan kastet opp
for to år siden. Masse.
Det er vasket. Velg det ved mitt soverom. Det er identisk.
Badet med bæsjebleiene til Esther.
Kjære vene. Vi deler.
Badene kan være felles, så alle kan miste matlysten sammen.
Du er en luring.
-Pappa. -Abe.
Du trodde du kunne invitere oss,
spille musikk, skjenke oss,
imponere oss med blomster, en bedre middag og et billig piano?
Det er nok ikke engang stemt.
Det er faktisk stemt og har en fin, varm tone.
-Men resten av poenget gjelder. -Jeg vil ta vare på dere.
Betale for at dere fødte meg og oppdro meg.
Du skulle aldri ha kjøpt den tilbake, Miriam.
Hvilken mann vil ha en kvinne som eier en leilighet?
Det gjør deg mindre feminin.
La meg løfte på shortsen og klø meg på ballene.
Hva sa dere?
Hvis vi skal spise, la oss spise.
"Klø meg på ballene".
-Hei. -Moren din tror vi er schnorrers.
-Hei, bestemor. -Han er sta.
-Hei, mamma. -Legg deg, Ethan.
Det har vært et mareritt å bo med Moishe og Shirley.
De er nudister!
-Du blir vant til det. -Tenk på det.
Leiligheten og nabolaget,
det er som din Willoughby, ikke sant?
Fra det programmet. Innbydende, fredelig, idyllisk, hjemme.
Willoughby er begravelsesbyrået
der "press-press"-fyren havner.
Han endte opp død, Miriam.
Han hoppet av toget. Du ville visst det hvis du lyttet.
Twilight Zone høres teit ut.
Unnskyld?
-Miriam. -Alle døde, men vet det ikke,
eller tror de er døde, men lever,
eller de er fra rommet og vet det ikke,
eller tror de er døde, men er fra rommet.
Feil! Noen er i alternative virkeligheter.
Ok, slutt, begge to!
Vi kan ikke bo sammen med Moishe og Shirley.
Vi mister forstanden helt.
Uansett hva du sier, så vil du flytte hit.
-Det vet jeg. Jeg også. -Takk.
Folk må ikke tro vi er en veldedighet.
Vi må ha en dekkhistorie.
-Dekkhistorie? -Vi kan ikke si at du
-forsørger oss. -Det er ydmykende.
Men ikke ydmykende å bo hos Moishe?
Nei, vi hadde en dekkhistorie.
Fortell.
Vi fortalte at vi flyttet fordi Abe sluttet på Columbia,
og den flotte leiligheten vi leide, fungerte ikke,
og vi saksøkte en sleip utleier
for å få depositumet. Mr. Crink.
-Hvem? -Den sleipe utleieren. Hør!
Har den falske utleieren et navn?
Vi ville ikke leie mens vi saksøkte,
så vi flyttet inn hos Moishe.
-Rettssaken er neste uke. -For hva?
Hører du etter?
For å få depositumet fra Crink!
Han finnes ikke.
Den logiske historien for å flytte hit
er at vi kjøpte den tilbake for deg.
-Hva? -Funker for meg.
Jeg gjorde dette for dere,
men dere vil fortelle verden at dere gjorde det for meg?
Det er feil.
-Er dette en konkurranse? -Nei.
Trodde du gjorde noe altruistisk.
-Ja. -Da er vi enige.
-Om hva? -Du flytter inn hos oss.
-Ja? -Bestemt.
Bra. Jeg skal ha en drink.
Takk for at du avslørte donutgreia.
Hun er veldig skjør.
Snakk lavt og ingen brå bevegelser.
-Akkurat. -Vanlige regler,
ingen levering av smuglergods, altså narkotika,
våpen, eller alt som kan bli et våpen.
-Ok. -Det betyr penner, blyanter,
verktøy, skolisser, hyssing, neglefiler,
flaskeåpnere, osv.
-Skjønner. -Snakk kun til den
du skal treffe. Ikke åpne vinduer,
ikke lukk dører. Er du med?
Ja. Jeg er med.
Vi har laget en liste over ting
som gjør henne opprørt, som ikke må nevnes.
De fleste er navn på tidligere elskere.
De består av:
"Vincent Price, Edgar G. Robinson, Jan fra Jan og Dean,
Dean fra Jan og Dean, Howlin' Wolf, Salvador Dali, Cubby O'Brien."
Fra Mickey Mouse Club?
"Fess Parker, Igor Stravinsky, Adlai Stevenson."
Du får listen. Den er ikke kort.
Til slutt, du må ikke nevne byen Cleveland
eller bruke ordet "fuktig".
Det siste skjønner jeg.
Rett frem.
Sophie?
Endelig, Susie! Du er her.
Og av egen vilje.
Det gjør det spesielt.
Du ringte meg mange ganger.
Jaså? Alt er uklart.
Og skyene er formet som frukt.
Der er en banan.
Der er en kumquat.
Sitt ned.
Hvordan havnet du her?
Jeg har opplevd et helvete, Susie.
Etter Frøken Julie gikk det bare nedover.
Mørket omsluttet meg som en gammel minkfrakk.
Jeg trengte hjelp.
Jeg møtte advokaten min, presseagenten,
forretningsføreren og aksjemegleren.
Vi bestemte oss for at jeg skulle få et nervøst sammenbrudd.
Fikk du det?
Her er kjære Helen. Hallo, Helen.
Hallo, Sophie.
Jeg møter manageren min.
-Hvordan har Leslie det? -Fortsatt i respirator.
-Noen åpnet vinduet. -Det er mot reglene.
De ser på saken.
-På gjensyn. -Ses på shuffleboard.
Herregud!
Du blir vant til det.
Se på oss.
Noen fugler i gjøkeredet.
Jeg er på besøk, men det er en annen grunn til at jeg er her.
-Dawes! -Ja, ma'am.
Det er på tide med pillene mine.
Timingen din er upåklagelig,
-som alltid. -Ja.
Det går visst bra med deg, Sophie,
og det gjør meg glad.
Vil du ha en av de gule? Jeg liker dem ikke.
Vi har noe vi må gjøre.
Det er noe du må signere.
Vil du ha autografen min?
På en måte. Det er et dokument
som sier at vi ikke gjør forretninger sammen.
En advokat så over det.
Det er en formalitet siden
vi aldri vil ha noe mer med hverandre å gjøre.
Du er manageren min.
-Jeg er ikke det. -Du fikk meg på Broadway.
-Manageren min gjorde det. -Jeg er ikke det.
Vi har mange eventyr foran oss.
Jeg og manageren min.
Jeg er ikke manageren din.
-Jo. -Nei.
Les dette.
Nå?
Det er en oppløsning av partnerskapet.
Er dette virkelig det du vil?
Ja.
Greit.
På tide med skumbadet mitt.
LUCILLE JÆVLA BALL
Lucille! Vent, Lucille!
Miriam, bank på. Det er et bad.
-Mitt bad. -Du sa jo at de var felles.
Er det ikke sånn nå?
Jo, men hvorfor jobber du på mitt, vårt bad?
Jeg har ikke et kontor, og jeg må ha en plass å skrive.
Det må være koselig for at jeg skal være kreativ.
Men ditt, vårt andre bad er like stort.
For nært rommet der moren din sover.
Dette ville vekket henne, og det er frekt.
Ja, du kan jo ikke være frekk.
Du hadde ingen rød penn.
Noe mer?
Døren!
Mamma, du er oppe. Og du omorganiserer kjøkkenet mitt.
Alt var stappet inn på fryktelig lave hyller
fordi din korte venn organiserte det slik.
Jeg trodde det fungerte.
For Tommeliten eller Lollipop-lauget, men ikke for de med normal størrelse.
-Skjønner. -Isobel?
Imogene.
Pappa! Mamma er oppe!
Hva vil du ha til frokost?
Frokostblanding.
Du er konsekvent. Jeg liker det med deg.
Tok du inn melken, mamma?
Nei.
Pokker.
-Miriam! -Herregud!
Kommer dere snikende?
Vi gikk bare en tur.
Denne?
Jeg var redd den ville bli ødelagt,
så jeg skulle sette den i kjøleskapet
til dere kom.
Jeg skulle gjøre det for alle.
Som melkefeen. Men dere er tilbake.
Så det er ikke nødvendig.
Her.
Nyt melken.
Fint å se deg.
Og fint at foreldrene dine kjøpte tilbake leiligheten.
Anson Farms. Dette er Gus.
Hei, Gus. Dette er Miriam Maisel i 385 Riverside.
Det skjedde noe med melkeleveransen.
Ja, Maisel, 385 Riverside.
-Skulle ringe om kontoen. -Hva med den?
Du har ikke kreditthistorie her.
Vi hadde en konto i fem år.
Mannen din hadde kontoen.
Joel Maisel.
Han hadde kontoen.
Ja, og jeg er Mrs. Joel Maisel.
Kona hans da.
Han betalte, så det var hans kreditt.
Den var vår.
Du starter på nytt.
Vi trenger et forskudd.
-Beklager. -"Beklager" går ikke til frokosten.
Lever noe fordømt melk til meg.
-Miriam! -Det er slik reglene er.
Jeg kan ikke gjøre noe.
Det er veldig fint... Gus.
Og vil du vite noe, Gus?
Melken din er ikke så god.
-Det var leit. -Den smaker kupiss.
-Miriam! -Smøret har en kjemisk stank.
-Ma'am! -Du har bare noen dårlige kyr, Gus.
-Bare en eks-kundes mening, Gus. -Ma'am...
Det blir ristet brød eller banan.
Nei! Jeg vil ikke ha det!
Det er en forbanna mannsverden, vennen.
Ok.
...stolt sønn av Harlem, Shy Baldwin, skal gifte seg.
Mange kvinner med knust hjerte.
Shy overrasket kjæresten sin
Monica Johnson ved å invitere henne på scenen,
gå ned på ett kne og fri
foran 3000 ville fans.
Bryllupet finner sted i New York
når Shy får pause fra Europa-turneen.
Vi sier fra når vi får flere detaljer.
I mellomtiden gratulerer vi det lykkelige paret.
Det var bra hun sa ja
med 3000 fans der.
Som om noen hadde sagt nei til Shy Baldwin.
Jeg tror mannen din er i publikum med oss idag.
Hei, vennen...
Ja da.
-Hallo? -Hei, søster. Gode nyheter.
Gode nyheter? Sjekken?
De skal skrive den i dag. Det er forretningssnakk.
Når de utsteder sjekker,
sier de at de skriver dem.
Du utfører mirakler!
Takk. Og jeg har fått meg ny jobb.
Hvor?
På forsikringskontoret.
-Hei, Marcie. -Hei.
Hvilket forsikringskontor?
Vårt forsikringskontor, tufs.
Hvordan kan du jobbe der?
-Mr. B ansatte meg. -Som hva da?
-Sekretær. -Umulig.
Jeg gjorde som du sa.
Jeg lå med Mr. B, og han bare:
"Sjekken er din på fredag. Vi gjør det igjen."
Jeg ba deg ikke ligge med ham.
-Jeg trodde du gjorde det. -Flørte, sa jeg.
Jeg sa ikke "ligge".
Uansett, nå dater vi.
Han sa: "Vil du ha jobb?"
Jeg sa: "Ja, hvis jeg ikke må jobbe hardt."
Han sa: "Greit."
Jeg gjør ting med ham på doen i lunsjen.
Greit for meg.
La meg se om jeg forstår.
Du jobber på forsikringskontoret vi svindlet,
og gjør ting med forsikringsagenten,
som teknisk sett også svindler?
Det skjer noen ganger med menn.
Jeg ba deg ikke ligge med ham!
Ikke kjeft. Gi deg,
du begynte dette ved å stjele klientens penger.
Jeg stjal ikke, jeg lånte dem.
Hvis du låner noe uten å si det,
er ikke det å stjele?
Er du på kontoret der folk kan høre?
Ja. Står til, Kyle?
Da må du holde kjeft!
For en hissigpropp.
Jeg må gå. Hils mannen din.
Så klart. Han er glad jeg fikk jobb.
Bare skaff meg sjekken, kjapt.
Hallo?
-Det er meg. -Miriam? Du høres rar ut.
De ville ikke øke melkekreditten.
-Hva? -Melkekreditten.
Ville økt den for Joel, ikke meg,
for kreditten sto ikke på meg.
Jeg må betale for melk,
og jeg vet ikke hvorfor jeg tar det så ille opp.
Får du melk uten å betale?
Jeg visste ikke det.
Jeg vet ikke. I går følte jeg meg best.
Nå føler jeg at ingenting vil funke,
og at jeg var gal som tok leiligheten,
og mamma endevender kjøkkenet,
og pappa er på badet i bar overkropp med min leppestift...
-Hva? -Hvorfor kjøpte jeg leiligheten?
Rettelse, foreldrene mine kjøpte den,
som gjør meg til schnorrer. Jeg får ikke kreditt.
Ingen type kreditt.
Jeg kløp datteren min. Arrester meg.
Skal jeg komme?
L. Roy Dunham kritiserte meg i spalten sin igjen.
Ja, jeg så det.
Han roste en komiker på Copa opp i skyene og sa:
"Fyrens nummer var ulik den kjedelige surringen
"til ingens favoritt, Mrs. Maisel."
Han skriver om meg når han ikke skriver om meg.
Han sa: "Den kjempekjedelige surringen til ingens favoritt, Mrs. Maisel."
Har du pugget det?
Jeg har avisen. Fyren er en drittsekk. Glem det.
Vent til han hører at jeg ikke har råd til melk.
De blir lave og får leddgikt,
og Imogene vil organisere kjøkkenet for dem
og Lollipop-lauget,
og Ethan blir ertet hver dag
fordi jeg ikke hadde melk til frokosten.
Det skjer, det er livet mitt.
Hvorfor grynter du?
Jeg satte sengen annerledes,
men den passer ikke der.
Den må flyttes dit den var da Joel,
som har en flott kreditthistorie, bodde her,
men det var ikke poenget. Og jeg...
Jeg brente en bro med Gus.
"Kupiss". Jeg er et monster.
-Vet du hva som vil skje? -Hva?
Enten gifter jeg meg med Joel igjen,
kjæresten hans vil mislike det,
ellers må jeg se etter snille leger på sykehusene,
for dette er ikke bra.
Jeg har melk her. Den er bare én uke gammel.
Ellers takk.
Jeg bør legge på og tvangsfore sønnen min med tørt ristet brød.
Miriam...
Takk, Sal.
Trodde ikke kona di lot deg spise sånt.
"Hjerteinfarkt på pinne".
Jeg er mellom koner.
Det var synd. Er det fire nå?
Fem? Først var det Susan.
Sandra.
Den siste var Sandra.
Det var to Sandraer.
Du gjør det vanskelig.
Den første Sandraen var et dophue.
Så Dotty, hun forlot deg for Hal Roach.
Du ble internasjonal med flamencodanseren,
Conchita hva-heter-hun?
Gikk også for Hal Roach.
Den andre Sandra med de spretne puppene.
Var det en mellom Dotty og Conchita?
Susie, hvis du vil slå følge, gjør det.
Ikke forfølg meg.
Greit.
Snakk med meg. Hvorfor er du her?
Det er Sophie.
Det var et sjokk.
Hun har blitt sprø, Harry.
Verre enn noen gang.
Vi snakker helt Frances Farmer.
Er hun på galehuset?
Jeg dro dit. Prøvde å få henne til å signere papirer,
noe lovlig. Hun nekter.
Vent til kontrakten går ut.
Hun er ferdig, det er over for henne.
Jøss. Kaldt.
Det er en kald bransje.
Burde ha hørt på deg.
Jeg har alltid rett. Vet du ikke det?
På din skrudde måte advarte du meg mot
å jobbe med henne.
Du må gjennom det du må gjennom.
Her er benken min.
Liker du den?
-Hvordan er dette benken din? -Les plaketten.
"Harry Drake. Det er bra."
En gave fra Gleason.
Se på utsikten. Vakkert, ikke sant?
Jeg ser to av de tre leilighetene jeg mistet til koner.
-Hva er det? -Du fikk henne på Broadway.
Det var en katastrofe.
Hindenburg ganger seks.
Men hvis Sophie var litt mindre gal,
hvis hun hadde klart åpningskvelden,
hadde du vært en legende.
-Var ikke meningen. -Jeg hadde forfulgt deg i parken.
Ti Broadway-investorer truer med søksmål.
Glem det. Hvilken uke blir jeg ikke saksøkt?
Dette er den mest søksmål-glade bransjen
i den mest søksmål-glade byen
i det mest søksmål-glade landet i verden.
Det er USA.
Og jenta di?
Det er mitt andre problem. Jeg er rådvill.
Shy Baldwin-greia. Det er tøft.
Nå har hun en idé om hva hun skal gjøre.
En plan jeg ikke skjønner noe av.
-Vi står fast. -Dump henne.
-Hva? -Vrak henne. Gå videre. Finn en ny.
Jeg skal ikke vrake henne, Harry.
Jeg har tro på henne. Mer enn noensinne.
Hun har noe. Jeg vet det.
Hun er så jævla egenrådig.
Hvis du ikke skal vrake henne, må du få henne tilbake på scenen.
Hun er så kresen. Hun liker små steder.
-Ingen sprit, ingen penger. -Jeg vet det.
Ikke hør på henne, Susie.
Komikere er gale, hver eneste en.
De tar dumme avgjørelser og ser ikke skogen for trær.
Hun har sturet og fått det ut, du lyttet.
Få henne tilbake på scenen.
Ja. Du har rett.
Og begynn å diversifisere.
Få deg flere klienter.
Jeg må gå. Jeg forlater kontoret i fem minutter,
og det oppstår branner.
Takk, Harry. Virkelig, takk.
Og de Broadway-folkene, jeg skal ringe noen.
Saksøkingen tar slutt.
Seriøst?
Folk snakker om deg, Susie.
-Ikke noe bra. -Samme hva de sier,
så lenge de sier det.
San Remo,
tolv rom, sju bad, tjenestepikenes rom.
Den gjorde vondt.
Vi ses.
Kommer!
-Kom igjen. -Hva?
Akkurat nå. Vi skal ut.
-Hvor da? -Ikke tenk, ikke snakk, bare gå.
Greit. Jeg kommer straks.
-Hvor skal du? -Hente en hatt.
Det blir ikke bare hatten.
-Jo! -Ikke skift antrekk.
-Du er fin. -Bare en hatt!
Det er aldri bare en hatt!
KOMIKLUBB
-Kom igjen. -Visste ikke
at vi skulle hit.
Hvor trodde du? Muslinger på Howard Johnson's?
-Jeg kan ta muslinger. -Kom.
-Jeg liker det. -Jeg tvinger deg.
-Du er så sjefete. -Kom ut og gå inn.
Under protest.
Notert.
Godt du skiftet klær. Seriøst.
Ja, tenk på hva de heter på Yankees.
Tenk om Whitey Ford kjørte Chevy?
Eller om Mickey Mantle ikke hadde plass til prisene?
Blir Jim Coates kald om vinteren?
-Bobby, hei. -Ja?
-Tok med jenta mi. -Et søtt par.
-For et nummer. -Beklager, det er fullt.
-Og så? -Og så?
-Vrak noen. -Hvorfor?
-Seriøst? -Hadde jentekomiker forrige uke.
-Ikke denne jenta. -La oss gå.
Du vet at hun er rå.
Med rumpa full av Shy Baldwin-skrap?
-Faen ta deg. -Nå får hun en plass.
-Seriøst? -Nei, men
jeg er snill. Dere kan komme inn.
Dere slipper å betale. Bare drikk.
Det gjør meg forbanna.
Gjør meg forbanna. Vil du ha en drink?
-Jeg trenger en. -Jeg også.
Har dere hørt om den nye boka til Harper Lee?
-Øl. -Martini. Olivener.
Gjett hva favorittdrikken hennes er. Tequila Sangfugl.
Stinker som muslinger.
Det holder. På tide å introdusere en morsom mann
helt fra Crown Heights.
Han dusjet tilmed før han kom hit.
Her er han, den store Noah Birnbaum.
-Kom, Noah. -Noah Birnbaum?
Noah Birnbaum.
Vraket ikke Bobby Noah Birnbaum for meg?
Er jeg så langt nede?
Nei, Bobby er bare en jævla drittsekk.
Du er hva du spiser.
For en klisjé.
Hallo, folkens, står til?
Hvordan velger han hvilken generisk hilsen
han skal dra ut av klisjé-hatten?
-Klisjé. -Klisjé.
Har alle fått drinker? Ja?
En hednings favorittvin er Cabernet.
-Jeg kan dette. -Ja?
Jøders favorittvin er...
"Det er for kaldt her". Klisjé.
-Klisjé. -Klisjé.
Jeg gikk forbi en kirke med vennen min Sid.
Det var et skilt: "50 dollar hvis du blir katolikk."
Sid sa: "Jeg trenger gryn, jeg går inn."
Han kommer ut etter et kvarter, og jeg sier:
"Sid, fikk du 50 dollar?"
Han rister på hodet og sier:
"Dere jøder tenker bare på penger."
Jeg er jøde.
Det var høyt.
-Som om jeg bryr meg. En til. -Videre.
Gutten forteller moren sin om rollen i skoleforestillingen.
Hun sier: "Hvilken rolle?"
-Bak ryggen min. -Gutten sier: "Jødisk mann."
Moren sier: "Fortell læreren din
"at du vil ha replikker."
-Fin. -Er dette moro?
Vi har en sangfugl
-blant publikum. -Hva gjør du?
Har det litt moro.
Slutt. Stewie, ett ord til, så kaster du dem ut.
Gledesdreper!
Jeg syns synd på Moses
som ledet mange jøder gjennom ørkenen.
For en hodepine!
Ikke rart at Gud ga ham to tavler.
Mamma? Pappa? Det er meg.
Joely. Se på deg og din late manns last.
Pappa sa selvangivelser for 5 år.
Systemet med to ulike bøker
gjør det større.
Legg dem der.
Bli og få deg mat.
Nei, jeg bør dra.
Ikke et spørsmål, men en ordre. Du er for tynn.
Ok. Kanskje noe lite.
Lukter godt.
Ja. Jeg lagde favorittmaten.
Jeg glemte det helt.
Joely, dette er Lena Brofmann fra oppe i gata.
Hun er lærer på skole 144.
-Si hei. -Hei, Lena.
-Hei, Joel. -Hva underviser du i?
Musikk. Harmoni og komposisjon.
Jeg er klassisk fløytist.
-Jeg skulle si det. -Mamma.
Joel eier en musikklubb,
så dere har mye til felles.
Er det ikke flott?
Kom igjen, dere to.
Sitt ned. Lena.
-Litt til? -Ja, litt.
Joely, sett deg.
Dere kan snakke og bli kjent.
Middagen er snart ferdig.
Går det bra?
Ja. Det er noen som sier: "Hei, slipp meg ut."
-Kan du ha meg unnskyldt? -Så klart.
-Mamma... -Pen, ikke sant?
Du er fra vettet.
-Jeg blir ikke. -Du blir.
Hvorfor er det ingen bakdør her?
Du sa nettopp at du ville bli. Hva endret seg?
-Lena Brofmann. -Hva?
Hun er en pen og talentfull musiker.
-Lurer på om hun har fløyten. -Hun er gravid!
-Bare litt. -Ungen går nesten.
-Trenger salt. -Jeg dater ikke gravide.
Det er ingen tid til å date.
Jeg sier at jeg er syk. Og at du er gal.
Du er en skilt mann med to små barn.
Du eier en nattklubb i Chinatown.
Det er umulig å forklare.
Du kan ikke være kresen.
-Mamma... -Du trenger selskap.
En å være sammen med.
En god kvinne skaper en god mann.
Hvor hadde faren din vært uten meg?
Pass deg.
Gi meg én god grunn til at du ikke kan gå ut dit
og spise et godt måltid med henne.
Så...
-Hvordan er læreryrket? -Jeg elsker det.
Jeg elsker barn.
Alle må gi en applaus til en morsom mann, meg.
Men gi en liten applaus til kompisen min, Frankie Borden. Bra jobbet.
Frankie Borden burde vært vraket, delt, voldtatt av en sebra...
Vi traff bunnen med Frankie Borden.
Den neste er en veldig morsom mann,
han går under navnet Billy Jones.
Takk. Jeg fødte ham ikke, men greit.
-Billy Jones? -Herregud!
Bunnskrapet! Billy Jones!
Først, la meg oppdatere dere på kommende forestillinger.
Der er han.
Står tilmed som en klisjé.
...først har vi en godbit til dere.
Big Dave er hoved...
Selv Billy reiser seg og går.
Det fryktelige nummeret. Jeg hører det i marerittene.
Jeg kommer straks.
Hvor skal du?
Hvorfor det gliset?
Billy Jones gikk ut for å røyke.
Vi har ti minutter
før han går rundt
huset for å komme seg inn.
-Hva? -Jeg låste ham ute.
-Du er en skøyer. -Ja.
Her er han,
nettopp tilbake fra verdensturné,
hvis du kaller verden Scranton.
Alles favoritt, bortsett fra kona hans:
Billy Jones!
Hvor er du, Billy?
-Hvorfor gliser du? -Billy Jones.
Takk.
Ja, Billy!
Hvor er Billy?
Tøff uke.
Kvinner.
Kan ikke leve med, kan ikke... Det oppsummerer det.
Kan ikke leve med dem.
"Kona mi". Makan.
Hun var hos en synsk som sa hun var Maria av Skottland i et tidligere liv.
Jeg sa: "Håper det var gøy. I dette livet
"er du Maria, vask sokkene."
Kona... Hun sier at hun vil jobbe.
Kan dere tro det?
Jeg sa: "Du har to jobber du ikke møter til,
"hånd og sug".
Jeg dedikerer den til kjære Bobby.
Slå av mikrofon og lys.
Jeg må gå. Hvorfor vil kona mi snakke under kampen?
Pokker.
"...du skulle ødelegge noe fint, går vi på soverommet."
Du fjernet ikke Birnbaum, fjernet ikke Borden.
-Hva er det med deg? -Gjør nummeret.
-Hun gjorde det bare. -Men bedre. Og i hæler!
-Utestengt for alltid, begge to. -Kom igjen!
Du var morsom en gang.
-Hva skjedde? -Hva?
Du liker spøkene når Billy sier dem.
Dette er et underholdningssted.
Folk kommer ikke for at du skal gjøre narr.
Men for å kose seg.
Jeg gjorde det,
jeg underholdt folk.
Spar pengene dine.
Jeg skal underholde deg for en slant.
Kom igjen, hvem vil kose seg?
Hva gjør du vest for Third Avenue?
-Hva? -Kom igjen.
-Vent. -Hun er komiker!
Ja, hun er hysterisk.
Hei, vent!
Ikke nå igjen.
Var det et bra skrik?
-Det var et bra skrik. -Veldig bra.
Spennende lesning. Jeg måtte slå opp noen ord.
Jeg var best i klassen på Princeton. Jeg kan ord.
Jeg kan endre dem.
La leserne børste støvet av ordbøkene.
Jeg redigerte noen få ting. Du kan gå.
Flott. Jeg er glad.
Dette vil gjøre deg gladere.
Og spare oss et frimerke.
Hva er det?
-Din første lønning. -Min første lønning. Flott.
Vil du ha frimerket?
Jeg dropper det. Takk, Gabe.
Takk, Abe.
Alt vi sier til menn, går gjennom et tåpelig mannefilter
som vi ikke har.
Vi sier "nei", de hører "ja".
Vi sier "stopp", de hører "nå".
Vi sier: "Vil du kose deg?"
De hører: "Vil du kose deg?"
Samme, men de tok det ut av kontekst.
Språket, jeg vet.
Det handler alltid om språk.
I kveld sa jeg noe
og ble arrestert.
Det er ikke ordene,
men om hvor man er
når man sier det.
Og hvem som er der når du sier det du sier
der du er.
Kokain?
Hvorfor er du her?
-Oppfordring til utukt. -Kledd sånn?
Jeg er her fordi jeg våget å si visse ord
mens en jævla betjent Krupke hørte det.
Språkbruk, jeg vet det.
Trenger du fyr?
Takk, kjære.
Er dette første gang?
-I fengsel? Herregud, nei? Du? -Ja.
Du får teken.
Jeg mente ikke...
Glem det.
Hvor var jeg?
Ja. Har vi snakket om Bobby?
-Bare Billy Jones. -Noah Birnbaum.
Da sparte jeg det beste til sist.
Miriam Maisel, kausjonen er betalt.
Gi meg et øyeblikk til å avslutte her.
Bobby,
det kan ikke være håret hans.
Det er hinsides.
Mye mer enn hinsides.
-Du får det tilbake. -Bakholdsangrep.
Nei. Hun er ei søt jente
som ikke ville ringe foreldrene.
Det er en ting å betale din kausjon,
men en ukjent hore?
Jeg er ingen hore.
Du er Miss Turnstile 1959, for svingende.
Godt du sa "svingende".
Sving til høyre på 6th.
Jeg tror henne.
Hun har ikke på undertøy.
Du må la ting puste.
Kjører vi rundt i ring?
Bare to kvartal til. 46th.
Det var mer moro i fengsel enn på den klisjéklubben.
Bedre lys.
Bobby er en dust. Klubben er død.
Det er poenget, Susie.
Jeg er for gammel til den leken.
Du er ikke 30.
Føler meg gammel.
Jeg vil være på Gaslight, Village-klubber.
Steder jeg kan snakke. Være meg.
Så klart,
være i Village, steder med tips.
Men du må tjene penger.
Klubbene som tjener, tjener på alkohol.
Jeg drev Gaslight. Det blir ikke penger uten alkohol.
Jeg tar fire forestillinger om kvelden.
-Fem. -Ingenting ganger fem er ingenting.
Det blir ikke penger uten alkohol.
Ikke for noen av oss.
-Ja. -Vi kjørte forbi.
Jeg tar T-banen. Når du går av A-toget,
to kvartal opp og ett bort.
Hjelper det?
Hei, Mikey.
Jeg skal kjappe meg.
Bunny, jeg ble arrestert!
Bra for deg.
Kaffe. Vil du ha kaffe?
Jeg trenger kaffe.
Ellers takk.
Har noen 20 dollar?
Tjue dollar? Er jeg Rockefeller?
Jeg har to dollar for lite, men jeg har resten.
Burde ha nevnt kaffen.
Hvordan skal du si det?
Er du ny?
Gi en applaus for Lana La Rue.
En hyggelig, patriotisk ung jente.
Jeg kan se at en gjeng av dere fortsatt hilser.
Behold vekslepengene, kjære. Kom med dem.
Hei, fin dress.
Må være et nakent kadaver i et likhus et sted.
Når vi snakker om kadaver,
har dere hørt om dødsstivhet?
Jeg hadde drept for å være ung, men visste ikke at jeg måtte dø for å være stiv.
Dette er den siste kvelden på Wolford.
Ikke gratuler meg samtidig.
Nyt pensjonen!
Vi må fortelle foreldrene mine om oss.
Jeg utsatte det så lenge jeg kunne.
Sier "Lena Brofmann" deg noe?
-Hei. -Stopp.
-Hvordan kom du deg inn? -Mangel på sikkerhet.
Hva er dette?
Pengene du lånte meg for å tilbakebetale pengene
-som jeg feilplasserte. -Gamblet bort.
Hva med forsikringsmannen?
Er han etter deg?
Søster min suger ham daglig på kontordoen,
så det går bra.
Det var det. Vi er skuls.
Jeg er tilbake på null.
Mindre, etter kausjonen for Miriam og horen.
Hver setning du sier, er verre enn den forrige.
Vent.
Du får aldri,
og jeg mener aldri,
være tvilsom med pengene til kona mi.
-Ekskone. -Ikke.
Mamma?
Alt er på de to øverste hyllene.
Jeg er ingen sjiraff. Kjøkkenet må være slik det burde være.
Fortsett.
-Pappa? -Miriam. Hei.
Hvordan var kvelden?
Bra. Jeg ble arrestert for prostitusjon.
Så fint.
Er alt i orden?
Ja. Alt går bra.
Men jeg har
noe alvorlig jeg vil snakke med deg om. Sitt.
Sett deg.
-Miriam... -Det er ikke ditt første glass.
Jeg synes det er feil
at en mann forsørges av sin datter.
Det strider mot lovene for
-far-datter og datter-forholdet. -Ok.
Jeg fikk min første lønning fra The Voice i dag.
Du skal få hele
for å dekke boutgifter. Ta den.
-Pappa, seriøst... -Ta den.
Er dette en hel uke?
Ja.
Hva vil det dekke?
-Helt ærlig? -Jeg vil ha ærlighet.
-Et egg. -Egg er godt.
Ett egg.
-Kanskje to. -Mangler ett til omelett.
Den dekker litt salt.
En halv gulrot.
-Sikker på at det er en uke? -Det er min ukentlige lønning, Miriam.
Sa de at det ville bli så lite?
Jeg tror det. Jeg var så glad da de ansatte meg,
at jeg ikke hørte etter.
Jeg burde ha tatt frimerket.
-Hva? -Ingenting.
Ta et glass.
Vet du hva ironien er?
Jobben
er bra.
Altså,
den er veldig bra.
Jeg liker menneskene.
De er forskjellige, smarte,
men løsere.
Og det er det pussigste...
Ja?
De ser ut til å like meg.
Alle liker deg.
Ingen på Columbia likte meg.
Og se på dette.
Det er deg.
-Ram det inn. -Nei, jeg har ikke råd til det.
Den vil kjøpe mer enn nok.
Jeg tullet.
Men hva kan staten kjøpe
med de 96 centene
med skatt som de trekker?
La oss se.
-Kampfly? -Nei, de koster en dollar.
-Noen stifter. -Men ikke stiftemaskin.
Det kommer til å ta en stund til.
Jeg vet at dette er et sjokk, men...
Se på det sånn, du gjør noe du elsker.
Ja.
Begge to.
Forfølger kunsten vår.
Men det hadde vært smart om en av oss forfulgte penger.
Sikker
på at du klarer alt?
For kunst.
Tekst: Bente
Kreativ leder Heidi Rabbevåg