Constituția recunoaște doar că toți oamenii,
când sunt ilegali, sunt imorali.
Și apoi sunt arestați și sunt indecenți.
Așa stă situația.
Da, ultimii patru ani mi i-am petrecut prin tribunale.
Și mi-am dat seama, după patru ani,
de ce am fost arestat de atâtea ori.
Uitați ce s-a întâmplat.
Îmi fac numărul pe la ora 23:00.
Nu știu că la ora 11:00, în dimineața următoare,
în fața unui juriu, mai e un tip care îmi face numărul
și care e prezentat drept Lenny Bruce... Pe fond.
„Iată-l pe Lenny Bruce. Pe fond.”
Un polițist, care e instruit
să recunoască pericolul clar și prezent, nu imaginar, face numărul.
Juriul îl privește cum lucrează, apoi spune: „Ce nasol!”
Dar sunt arestat.
Și ironia este că trebuie să mă duc la tribunal ca să-i apăr numărul.
Vreau să vă arăt asta.
Așa: „Tribunalul Penal, New York, Partea 2B, districtul New York.”
„Judecătorii...” „Avocatul...”
„Conform informațiilor depuse la dosar pe 3 aprilie 1964,
„acuzații Lenny Bruce și Harold L. Solomon
„au fost acuzați cu două capete de acuzare,
„de a oferi un spectacol indecent și de a încălca Secțiunea 1148
„din legislația penală din New York.”
Bun, ăsta e juriul. Asta a fost prima arestare.
„La primul număr,
„Bruce mângâie microfonul ca și când s-ar masturba.
„La al doilea număr, când relata un act de exhibiționism,
„Bruce se întoarse cu spatele
„și își mișcă mâna în afară și în sus, sub talie,
„într-o pantomimă evidentă și vulgară de exhibiționism și masturbare.”
Bun. I-am zis să îi spună că sunt gesturi de binecuvântare,
nu de masturbare,
căci n-aș face niciodată gesturi de masturbare.
Pentru că îmi place... sunt preocupat de imaginea mea.
Și știu ce anume jignește gagicile,
ce e urât pentru ele, ce le sperie.
Așa că i-am zis să-i spună că sunt gesturi de binecuvântare.
Bine.
„Trei: Sfântul Paul renunță la sex.”
Bun. Acolo am spus...
Așa e raportată schița. Eu am spus că...
Am uitat, a trecut mult timp de când am făcut schița.
Am spus că celibatul...
Cum naiba era schița?
Vedeți, am uitat schița.
E ciudat, că nu am știut că era o schiță pe care au pus-o acolo.
Și am uitat unde începea.
Cred că vorbeam despre cum au pierdut evreii...
- Vreți să-mi vedeți dansul? - Nu!
Da, o să dansez pentru voi.
E prima oară când dansez în fața unui public.
Ăsta e dansul meu popular american.
Bună!
Salut! Lenny Perversul e aici.
Apare Lenny Perversul în curând, pornograful.
Mi-a plăcut mult să lucrez cu voi, serios.
Și cum spunea Will Rogers:
„N-am cunoscut o lesbiană care să nu-mi placă.” Noapte bună!
Lenny Bruce?
Da.
Mă mai ții minte? Susie Myerson.
Bârfitoarea obscură de pe Allerton Avenue?
Nu. Sunt impresar. Sunt impresarul lui Midge Maisel.
Nu erai bărbat?
Nu.
Cine are țigări?
Ai făcut niște chestii interesante.
Da, mi-ai văzut dansul?
Dacă-l vezi pe Slim, spune-i că sunt aici și că trebuie să-și cumpere un ceas.
- Spectacolul s-a terminat de câteva ore. - Bine.
Lenny, vrei să ieșim? Să mergem undeva să vorbim?
Rahat. Acum știu cine ești. Gaslight?
Da. Gaslight. Cu mult timp în urmă. Sunt impresar acum.
La Gaslight?
Nu. Sunt impresar de talente.
Sunt impresarul lui Midge Maisel.
Al lui Dick Gregory. Al lui Phyllis Diller.
Al Earthei Kitt. Sunt impresarul multor oameni.
Să mergem să mâncăm ceva. Să bem o cafea.
Nu mi-e foame.
Să te punem din nou pe picioare. Ce zici de asta?
Din nou pe picioare?
Ce am văzut pe scenă în seara asta a fost o rușine.
Nimeni nu vrea să te vadă bâlbâindu-te și spunând prostii.
Vor să fii amuzant.
Uiți cum să spui o glumă sau cum să faci o observație
dacă nu are un număr de caz?
Sunt un tip observațional, știi?
Observ și apoi raportez. Asta e tot ce pot face.
Poți face mai mult.
- Ce, să cânt? - Turneu prin cluburi.
Fii serioasă!
Cum adică?
Ce naiba spui acolo cu cluburile?
S-a terminat cu cluburile.
Seara asta a fost un noroc. Au crezut că sunt Bruce Lee.
Încerci să te ridici?
Nu știu ce dracu' încerc să fac.
Cluburi.
Da, încerc să mă ridic.
Nu pot să calc în niciun club la est de Marele Canion.
Mai la vest de atât nu mai rămâne decât Catalina.
O să lucrez pe spatele unui delfin.
Iona și balena pentru niște peștișori.
Pot schimba asta.
Da? Cum?
Am relații. Oamenii îmi datorează favoruri.
O să-ți folosești favorurile pentru mine? De ce?
Pentru că ești Lenny Bruce.
N-o să mai existe niciunul ca tine. Să te aducem înapoi!
Lenny, a venit Slim.
Păstrează-ți favorurile.
Folosește-le pentru cine merită.
Felicitări că îl reprezinți pe Dick Capri. E un comediant bun.
Hei, Susie.
Midge e aici?
Nu, doar eu.
Deci?
Nu.
- Ai zis că ai vorbit cu Albert Grossman? - E varză, Miriam.
- Vrei să intri și... - Nu.
O să ajung la Los Angeles luna viitoare. Dacă e pe aici, o să încerc din nou.
Haide. Hai să ne îmbătăm.
Minunata doamnă Maisel
Hei. Amice, trezește-te.
Haide, dormi acasă.
Hai, mișcă!
Încetează!
Tu să încetezi!
Hei, ascultă.
Nu mă asculți.
Și o eliberați?
Joacă poker cu comandantul.
Mă simt foarte în siguranță.
Semnați aici.
Mulțumesc.
Bună!
Mersi că ai venit.
Ai totul?
Să fim sănătoși, nu ne trebuie nimic altceva.
Hai să mergem.
H & H PLĂCINTE ȘI PRĂJITURI
- Poftim. - Mulțumesc.
Mai vrei altceva?
Vrei să-mi spui ce se întâmplă?
Bine.
Hei! La naiba!
Scuze.
- Am rugat-o să te bage în emisiune. - Poftim?
Hedy. Am rugat-o, ca favoare pentru mine, să te bage în emisiune.
Mulțumesc.
Nu știu dacă o s-o facă, dar eu am rugat-o.
Îmi e datoare, așa că ar trebui s-o facă.
Poate că se va simți vinovată de tot.
Oamenii se simt vinovați uneori.
Chiar dacă n-o arată, nu?
Sigur. Uneori.
Știu că nu vrei să vorbești niciodată de nimic personal...
Nu.
Dar ești foarte supărată.
Am fost la închisoare, Miriam.
Te schimbă, ca persoană.
Îți vezi de viață liniștită.
Uiți de chestia asta și nu vrei să mai ai de-a face cu ea.
Și ea se întoarce.
Îți intră din nou în viață,
fără invitație, chiar în fața ta.
Nici măcar n-are decența să se îngrașe
sau să fie urâtă, proastă sau plicticoasă.
Și acum e blondă. E blondă, băga-mi-aș!
Ați fost...
împreună?
Am fost la Pembroke cu bursă.
Trebuia să lucrez în sala de mese, serveam.
O tipă bogată și prietenele ei veneau în fiecare zi.
Mereu se așezau în secțiunea mea.
Și îmi făcea semn, voia cubulețe de zahăr.
Erau deja cubulețe de zahăr la masă. Nu conta.
Mă tot chema și-mi cerea cubulețe de zahăr.
În fiecare zi, la naiba!
În cele din urmă m-am săturat. I-am spus să se ducă naibii.
Nu eram acolo pentru distracția ei la masă.
Apoi se uită la mine și-mi zice: „Dar nu voiam decât să vorbesc cu tine.”
Atât mi-a fost.
Opt cuvinte care mi-au blestemat viața.
Deci, dacă am înțeles bine, voi două ați fost împreună.
Adică ce a văzut la mine?
Nu. Bineînțeles că nu. Știu exact ce a văzut la tine.
Eram o pereche neobișnuită. Știu asta. O prostie.
Arătam ridicol împreună.
Aveam o singură căciulă groasă, din blană, cu urechi.
Când o purtam, parcă eram câinele ei.
Parcă mă scotea afară.
Știu că nu e adevărat.
Ne certam mereu.
Nu-mi plăceau prietenii ei. Ei nu-i plăceau cluburile.
Nu i-am cunoscut familia. Nu mi-a cunoscut familia.
Mesteca ciudat.
Mereu o prindeam desenându-mă când nu mă uitam.
Își făcea părul ore în șir. Mă plictisea vorbind de artă.
Dar era și inteligentă, și amuzantă.
Chiar am crezut-o
când a zis că, după facultate, ne mutăm în Egipt
și închiriem cămile turiștilor bogați.
Voiam să adoptăm patru dintre cei mai urâți copii din lume
și să-i educăm să fie snobi și aroganți.
Ca să-i zăpăcească pe toți.
În anul trei, mama ei a dus-o la Paris
și s-a întors logodită.
Nu s-a căsătorit cu el, dar s-a încheiat.
Așa că am renunțat și m-am mutat la New York.
Și am ars căciula aia nenorocită.
Susie. Îmi pare atât de rău! Nu am știut.
Nu te-aș fi rugat să te duci la ea dacă aș fi știut. Niciodată.
Nu. Sunt impresarul tău.
Ai avut dreptate. Trebuia să fac asta.
E singura dată când te-ai îndrăgostit?
- N-am pomenit de dragoste. - Bine.
Dar, da. Și ultima.
Cred că te vei îndrăgosti din nou.
Sunt sigură că va avea același rezultat dezastruos.
De ce spui asta?
Ai fost vreodată blondă?
Da, când eram la facultate, puțin timp.
Mda. Mă gândeam eu.
Rose, cred că am fost păcăliți.
Niciunul dintre copii nu e bolnav.
Ce tot zici?
I-am auzit cum râdeau de noi că ne-am lăsat păcăliți.
Ne-au spus imbecili și proști.
Am pus mâna pe capul lui Ethan. Arde.
Cică a stat cu capul
sub robinetul de apă caldă zece minute.
- Poftim? - A fost ideea lui Esther.
Ea a plănuit.
E groaznic! Ar trebui pedepsiți.
Sunt de acord. Mă duc la Voice.
Nu-i pedepsești?
Am o întâlnire editorială.
Doar nu sugerezi să îi pedepsesc eu?
Nu. Trebuie ceva minor. Sunt mici. Dar au spus că suntem imbecili.
- Bine, să se ocupe mama lor. - Ce să fac?
- Disciplinează-ți copiii. - Pentru ce?
Au zis că sunt bolnavi și ne-au jignit.
În față? Au curaj.
Acum râd de noi.
Trebuie să le spui celor de la serviciu că aici e o casă,
nu un secretariat.
Nu știu ce zici, mamă.
Au sunat toată dimineața. De șase ori, mai exact.
I-am spus lui Alvin că mă întorc după-amiază. Știa.
Apropo, copiii care mint devin criminali feroce, așa se spune.
Trebuie să mă schimb, mamă.
Nu te îngrijorează?
Nu prea.
Am crezut că, fiind mama lor, vrei să faci ceva în privința asta.
Cum ar fi?
De unde să știu eu?
Vezi? Am învățat de la cei mai buni.
Mai ușor cu soneria azi, Alvin.
Am idei cu View-Master, role întregi doar cu Klamath Falls.
- Alvin. - Da?
Vreau să-ți spun că vin la timp în fiecare zi.
- Mă rog... - Aproape la timp. În fiecare zi.
Nu-mi iau concediu de boală. Nu vin mahmură.
- De ce se uită la mine? - Rămân la emisiune,
merg la toate evenimentele, îți aduc arahide proaspete la Toots Shor.
Mă asigur că mâncați, că laptele de cafea nu e expirat.
Te acopăr când ești cu agentul de pariuri.
Dacă am nevoie de câteva ore într-o după-amiază
să mă ocup de o problemă personală, acceptă
fără să suni încontinuu, ca soția lui Adam.
Am doi copii. Am părinți în vârstă.
Am responsabilități care necesită uneori atenția mea.
Au pățit ceva copiii tăi?
Nu. În afară de faptul că devin antisociali, sunt bine.
Nu asta e ideea.
Părinții tăi?
Părinții mei sunt bine.
Nu luați în considerare
că am copii sau părinți foarte bătrâni.
Te-ai dus la cumpărături?
De ce, Mel? Pentru că sunt femeie? Și femeile nu fac decât cumpărături?
Nu, ai alte haine față de dimineață
și au etichetă.
Bine. Da. E o rochie nouă. Dar nu am fost la cumpărături.
Și eu nu te-am sunat.
Cine m-a sunat, atunci?
Midge, te-am tot sunat. Gordon vrea să te vadă.
Sigur.
Copiii ei sunt antisociali, așa a zis?
Gordon, a venit Midge.
Lasă-ne un minut, Mike.
Sigur.
Ce s-a întâmplat cu Paar?
- Poftim? - Te-a invitat?
Nu.
- A fost acolo? - Da.
- Deci te-a văzut. - Da.
- Nu l-ai uluit? - Am fost grozavă.
Bănuiesc că „O să vezi” trebuie să mai aștepte puțin.
Nu-i nimic. Am răbdare.
Răbdare? Amuzant.
De-asta ți-ai chemat dulăii?
Ce dulăi?
Da. Sigur.
Bine, ai câștigat. Intri în emisiune.
În emisiune? Emisiunea asta?
Fix asta.
Serios?
- Diseară. - Diseară?
Intri în emisiune în seara asta.
- E vreo problemă? - Nu. Nicio problemă.
- Nu-ți convine? - N-am zis asta.
Îți pui secretara să mă sune?
- Nu. - Nu mai fac emisiunea
până când nu te hotărăști.
Diseară e bine. Cea mai bună seară. Îmi place.
- Ești sigură? - Sunt sigură.
- Sunt încântat. - Văd.
Te deranjează că sunt încântat?
Sunt încântată că ești încântat.
Bun, deci asta e.
Gordon?
Da?
Ne vedem diseară.
Vrei să închid ușa?
Da. Dacă nu, când arunc paharul ăsta,
o să aterizeze peste birouri și-o să lovească pe cineva. Procese.
- Sigur. - Trebuie să mă gândesc la asta.
De asta ești șeful.
Da. Șeful. Eu sunt.
E prea obscur.
Nu. Dacă o întreb pe mama...
Alvin, trebuie să mă duc acasă.
Abia ai venit.
Știu. Trebuie să mă schimb.
- Abia te-ai schimbat. - Eticheta.
- Îmi trebuie alte haine. - De ce?
O să apar în emisiune diseară.
- Ce? - Cum?
- Și regula? - S-a schimbat?
- Alvin? - E o porcărie.
- Ce dracu'? - Ce mama mă-sii?
Băieți, nu mai fiți atât de fericiți pentru mine. Serios. Îmi vine să plâng.
Apar în emisiune diseară și sunt în haine de lucru.
Îmi trebuie haine de emisiune. Foarte diferite.
Cum?
Aș putea să-ți explic,
dar aș folosi termeni ca pense și volănașe.
Du-te. Te rog.
Eu n-ar trebui să mă schimb dacă aș apărea în emisiune.
- Smulge-l. - Îl smulg, dar nu se mișcă.
- Încearcă să scuturi. - Dacă scuturi, cade.
- Nu se mișcă. - Ne trebuie o veveriță.
Pentru ce, Maggie?
Să se ducă să aducă pachetul.
Deci o veveriță dresată.
Ne trebuie o veveriță dresată. Înțeleg bine?
Nu ar strica.
Chestia asta nu se mișcă.
Rahat. Îți amintești de la cine era plicul?
Mesagerul a zis doar: „livrare pentru Susie Myerson și Asociații.”
Nu ți-a venit în minte să-i spui să mai facă doi pași la stânga
și să îl lase la Susie Myerson and Associates?
- Nu. - De ce nu?
Pentru că avem găleata!
Găleata e amuzantă.
Mă înspăimântă faptul
că suntem cei mai inteligenți oameni din showbiz.
Vă place rochia mea?
De ce nu ești la serviciu?
Îți place?
Miriam, te rog. Câte o prostie, pe rând.
Crezi că rochia asta spune:
„O să apar diseară la The Gordon Ford Show”?
Sigur.
Ce? Să-mi bag!
Nu, eu să-mi bag!
Vorbești serios?
Sunt Antigona fără râsete.
Nu-mi vine să cred. Ce s-a întâmplat?
M-a chemat Gordon și mi-a spus că apar în emisiune. Diseară.
Frate, din scurt.
- Era nervos. - De ce?
De ce crezi?
- L-a rugat ea. - Cred că ea l-a rugat.
Măi să fie!
Nu i-a plăcut că l-am ocolit.
Ghinion! Asta trebuie să faci când un elan mort
e în mijlocul drumului.
Treci peste el, îl tai bucăți și faci tocană.
O să apar în emisiune.
O să apari în emisiune.
- O să apar în emisiune. - O să apari în emisiune!
Bine. Trebuie s-o găsesc pe mama. N-o să scape de data asta.
O să vină în studio și-o să mă vadă.
Ăsta da divertisment
- Ce linie pot să folosesc? - Linia doi.
- Mă duc în biroul tău. - Bine.
Ia Rolodexul, sună toți cunoscuții
și spune-le să se uite la emisiune diseară.
Tu. Găsește veverița aia.
Am înțeles.
- Concentrează-te. - Concentrat. Da.
Am venit să luăm 12 uniforme pentru restaurant. Doar 12.
Și doar uniformele de care am zis săptămâna trecută.
Am adus poza.
Nu spune niciodată da imediat.
O să încerce să ne bage pe gât inventarul lor, ca data trecută.
Încă îmi pare rău. Nu știu ce-a fost în mintea mea
cu fustele alea cu crinolină.
Mama e șmecheră.
Nu ne mai lăsa singuri.
Am găsit uniformele. Erau ascunse în spate, bineînțeles.
Deci aceleași șmecherii vechi.
Se mai întâmplă ceva.
Sunt niște bărbați care cataloghează totul.
Ce? Pentru ce?
Nu știu, dar o să aflu.
Mamă? Tată? Am venit.
Stai, Joely.
Da, venim.
Nu e prea târziu să mergem la Macy's.
Dumnezeule!
Nu te lăsa păcălit.
Dar au bastoane.
Oricine poate face rost de unul.
Bună, Joel.
Dă-mi un pupic de acolo, Joely. Sunt fragilă.
Ce s-a întâmplat aici?
E o poveste lungă.
Am timp.
Bine. Manny e în Florida, în vizită la sora lui.
Așa că Moishe se scoală devreme în fiecare zi, să deschidă fabrica.
Mă rog. Sunt treaz. Sunt la duș. Scap săpunul.
Mă aplec să-l ridic și, deodată...
- Pam! Sunt jos. - Doamne, tată!
Cad greu. Așa că o chem pe Shirley.
Shirley!
- Sunt în pat, dorm tun. - Cadavru.
Deodată, îl aud pe Moishe cum mă strigă.
E întuneric. E frig. N-am nimic pe mine.
- Nici măcar o ață. - Mamă, te rog.
Așa că pun mâna pe ceva și fug.
Moishe!
Când a căzut, a stropit cu apă pe jos.
Cad ca o piatră.
Și piatra aia a căzut fix peste mine.
Credeam că mi-am rupt toate oasele. Haina era udă.
Era ca un iac ud întins peste mine.
Menajera trebuia să vină mai târziu dimineață.
Așa că am stat acolo.
Și am vorbit.
Am vorbit și-am tot vorbit de toate.
Ce altceva poți să faci într-o așa situație, dacă nu mori?
Nu am mai vorbit așa de mulți ani.
Și, pentru prima dată, am ascultat cu adevărat.
Și am ascultat și eu.
A fost un moment minunat.
Te iubesc atât de mult!
Mă rog, mama ta m-a convins că fac o prostie.
Viața înseamnă mai mult decât fabrica asta.
Și dacă tot nu o păstrez pentru tine...
Moishe o să se pensioneze.
Ce? Serios?
Vând afacerea. Totul.
Pur și simplu?
Uneori, trebuie să cazi în duș ca să devină totul foarte clar.
Viața e prețioasă. Și nu doar tu contezi.
Trebuie să te gândești la ceilalți oameni din viața ta.
Și muncitorii?
Să-i ia naiba. Oricum, ideea principală e că mă pensionez.
Cum o să putem merge din nou,
vindem casa și ne luăm un apartament în Boca.
Sunt uluit.
Dar fericit?
Dacă sunteți fericiți, da.
Dle Maisel! Scuze, dle Maisel, vă caută cineva la telefon.
Pe mine? Bine, mă întorc.
Bine, Arch! Vino-ncoace.
Să vorbim despre uniforme.
Știu că...
- Alo? - Bună! Scuze că te deranjez.
Nu, te rog, distrage-mi atenția.
O să apar la The Gordon Ford Show diseară.
Ce? Midge, e incredibil!
Știu. Nu-mi vine să cred.
Aproape că mi-e frică să spun asta cu voce tare. Poate dispare.
Ba nu, n-o să dispară. E ceva important.
E șansa pe care o așteptam.
Ești pregătită?
Ar fi bine să fiu, nu?
Dacă trebuie să vorbești despre mine, despre noi, fă-o.
Nu mă deranjează.
- Joel, eu... - Vorbesc serios.
Aș vrea să mai trăiesc în New York și mâine, dar dacă nu, fie.
Ți-am spus vreodată că ești uimitor?
Da. De multe ori. Mai multe decât merit.
Hei, vrei să vii la studio?
Să vezi cum râd de tine la televiziunea națională?
Serios?
Da. Mi-ar plăcea să fii acolo.
N-aș rata pentru nimic în lume.
La 20:30.
Îți las biletele cu numele „nu te voi uita niciodată”.
Îți urez noroc!
Pa, Joel.
Bine. Plec spre studio.
Stai, vin cu tine.
Stați puțin, vă rog. Midge, cotul.
- Ce? Rahat. - Ce e?
Rahat. E rahat. Rahat de porumbei.
Ce? La naiba! Te-ai sprijinit de pervaz?
Nu te sprijini pe pervaz, Miriam. Pervazul e al porumbeilor.
- Trebuie să mă schimb iar. - Cu ce? Îți dau un costum?
Păi, nu pot apărea așa.
Stai, putem să ne oprim la Bergdorf?
Nu mergi la cumpărături. Nimeni nu are atât timp.
Amână emisiunea o săptămână.
Am câteva rochii rezervate. Una ar putea fi bună.
Le iau eu. Mergeți la studio.
- Serios? - Plecați odată!
De ce lași porumbeii să se cace pe pervazul tău?
Pentru că sunt porumbei.
Lumea lor e mică, Miriam. Le dau ceva.
„Cel mai bun sfat pentru fetele care vor să aibă copii într-o zi
„e să locuiască cu părinții lor.”
Poate.
„Copiii mei nu mai sunt mici, trist pentru o mamă.
„Acum le ascult opiniile despre...”
Prea portocaliu. „... hainele cu care-i îmbrac.”
Nu.
„Fiul meu crede că sunt amuzantă.
„Fiica mea, c-a fost adoptată.” Prea negru.
- Gluma? - Creionul.
Ce zici să te machiezi tu?
Tu ești profesionista.
„Lumea mă întreabă de ce fac comedie noaptea
„dacă am doi copii acasă.” Nu.
„Și le spun că nu râd bine.” Nu.
Mă întreb dacă ar trebui să vorbesc de copii.
Copiii sunt un subiect pentru toți. Sunt peste tot.
Oare lumea se uită strâmb la o mamă care glumește pe seama copiilor?
Nu. De ce?
O mamă ar trebui să-și iubească copiii
și să fie blândă și iubitoare și rahaturi de-astea...
- Lasă-mă pe mine... - Da.
Le-am luat. I-am pus să întărească capsele și nasturii,
să nu avem surprize în direct.
Nu știam cum stai cu ciorapii,
așa că am luat câteva perechi.
Dinah, te măriți cu mine?
Nu mă mărit cu un comediant.
- Corect. Cât trebuie să-ți dau? - Nimic.
Nu plătești tu.
Nu plătesc eu.
Nu plătesc nici eu!
Nimeni nu plătește.
Le-am spus că vei purta o rochie la The Gordon Ford Show,
așa că, dacă spui de Bergdorf, e gratis.
Dinah, sigur nu vrei să te măriți cu mine?
Să revenim la ordinea numărului. Trece timpul.
Cred că ar trebui să retrag glumele cu copiii.
Da, dar știi că, în clipa în care deschizi gura,
primele cuvinte vor fi: „M-am săturat de copii, să mi-o sugeți.”
Nu cred că va fi primul lucru.
Midge! Am reușit!
Excelent!
E pe linia lui Millie.
Asta, de aici.
- Ce greu de găsit sunteți! - Ce tot spui?
Vă căutam.
- Sunt la serviciu. - Știu asta acum.
Bun, misterul e rezolvat. Pa, Miriam.
Încerc să dau de mama, dar vorbește la telefon
și mai devreme nu era acasă.
De ce ai fost acasă?
Să mă schimb.
- Iar? - Da.
A doua oară astăzi?
Da. Păi, a treia oară, când ajunge Dinah cu rochia mea de la Bergdorf.
Trebuie ca cineva tânăr să asculte asta și să îmi explice.
Ascultă, am vești uimitoare.
Apar la The Gordon Ford Show în seara asta.
Și ce-o să faci?
Stand-up.
Ești invitată?
Sunt invitată.
Măi, să fiu al...
Încerc să dau de mama,
pentru că am două bilete pentru voi.
Emisiunea începe la 21:00,
așa că trebuie să veniți la 20:30.
La 20:30. Bine. O să venim.
Minunat. Trebuie să închid.
Stau aici, între birouri, doar în lenjerie...
Nu vreau să aud.
- Dar eu... - Niciun cuvânt. Ne vedem diseară.
- Stai! Miriam? - Da?
E cu adevărat minunat.
Mulțumesc, tată.
Monologul nu se scrie singur, băieți.
Rose!
Stai! Tocmai am stabilit locurile tuturor.
Haide, trebuie să plecăm.
Unde?
Am primit un telefon de la Miriam.
O să apară la The Gordon Ford Show în seara asta.
O să își facă numărul.
Bravo ei.
Trebuie să ajungem acolo la 20:30.
Fă ce trebuie să faci aici, pentru că trebuie să mergem.
Eu nu merg.
Cum adică nu mergi?
Miriam o să apară la televizor.
Dacă voia să fiu acolo, mi-ar fi zis personal.
Te-a sunat pe tine. Du-te tu și povestește-mi cum a fost.
A spus că te-a tot sunat și că linia e ocupată de patru ore.
Și o crezi?
De ce ar minți?
Pentru că e o mincinoasă compulsivă, ca cei doi copii ai ei.
Nu cred că e adevărat.
Cât timp ne-a mințit cu comedia stand-up?
Și că Susie e instalator?
Când ne-a sunat la ziua falsă de naștere a lui Ethan,
a zis că e la Praga, dar se întorsese la New York.
Și cu siguranță nu am vorbit la telefon patru ore.
Nu sunt vreo fetișcană de 14 ani care plănuiește să fugă cu Elvis.
Poate are telefonul ceva.
Telefonul n-are nimic. Am stat acasă toată ziua cu telefonul.
Aș fi știut.
Poate că e scos din furcă.
Telefonul nu e scos din...
Asta nu dovedește că a încercat cineva să mă sune.
Alo!
Rose! Te sun de patru ore.
Midge apare la Gordon Ford diseară. Are bilete pentru tine.
Mulțumesc că m-ai sunat, Joel.
Trebuie să fiți acolo la 20:30. Începe la 21:00.
Bine, Joel.
- La 20:30. - Mulțumesc, Joel.
Trebuie să te aud spunând că vii.
Alo?
Rose! În sfârșit! Sun la tine de ore întregi.
Miriam voia să te sun ca să mă asigur
că știi că apare diseară la The Gordon Ford Show.
Știu...
Cică să vii la 20:30, dar eu aș zice la 20:15, să fii sigură.
Dau multe chestii gratis la 20:15.
Frisbee-uri, suporturi de oale, pahare de vin cu spiriduși...
Pa, Shirley.
Alo?
Alo, doamna Weissman?
Doamne, ce mult vorbiți la telefon!
N-am vorbit...
Dna Miriam încearcă să ia legătura cu dvs.
O să fie amuzantă diseară la Gordon Ford.
- Are bilete. - De ce vorbești în șoaptă?
Janusz nu vrea să mai vorbesc cu voi.
Spune că sunteți vampiri care sugeți sângele din noi.
Zelda? Cu cine vorbești?
Nu v-am sunat niciodată. Pa!
Bine, deci...
Sunt Rose Weissman.
- Am prins-o. - În sfârșit, după ore întregi!
- Midge voia să vă spunem... - Că apare în emisiune.
Da. Și să veniți la...
La 20:15, dacă vreau un frisbee. Știu. Am auzit. Mulțumesc.
- Cât timp avem? - O oră.
Să mergem!
Nu înțeleg de ce nu l-ai pus pe Antonio să ne oprească un taxi.
Nu era niciun taxi, Rose.
Normal că nu, că nu l-ai lăsat să sufle în fluier.
- Ce? - Fluierul pentru taxiuri.
Când suflă în fluier, apar taxiurile.
Trebuie să fie deja acolo ca să audă fluierul.
Fluierul nu e magic.
Antonio nu e vrăjitor. Nu suntem în Narnia!
Vai de mine!
Acum știm de ce nu erau taxiuri în fața clădirii.
Sunt toate aici.
Caută o lumină.
Nu văd nicio lumină. Ai un fluier?
Alo? Domnul din taxi!
Scuzați-mă! Rockefeller Center nr. 30?
- Nu pot să fac curse. - De ce nu?
- Schimb de tură. - Ce-a spus?
Că nu acceptă curse.
Pentru că n-ai folosit fluierul.
Eu aș lua metroul, amice!
- Scuze, sunteți disponibil? - Nu. Schimb de tură.
Scuze, avem nevoie de un taxi. Hei! Era să mă calci pe picior.
- Scuzați-mă, sunteți disponibil? - Nu.
Scuzați-mă!
Taxi!
Scuze, avem nevoie de un taxi.
Schimb de tură, doamnă.
Nu înțeleg de ce schimbați toți tura în același timp.
Cu ce mai merge lumea?
Sunteți disponibil? Mergem la Rockefeller Center nr. 30.
- Vă urez noroc. - Scuzați-mă! Avem nevoie de un taxi.
- Nu avem un fluier. - Îmi pare rău, doamnă.
Scuzați-mă, avem nevoie de un taxi.
Știu că se schimbă tura...
- Scuzați-mă... - Nu.
Fiica mea va fi la televizor.
- Îți dau 10$ să nu schimbi tura! - Nu.
Ea a sunat, iar telefonul nu era în furcă. N-am știut.
Dar nepoata mea ajunge la el acum.
Am 10 $ dacă nu schimbați tura.
Nu, îmi pare rău.
... relația de când soțul ei a părăsit-o și a devenit comediantă,
ceea ce speram să fie o fază, dar se pare că...
20$ să ne luați, plus costul cursei.
Și dacă cineva din familia dvs. are nevoie de meditații
la algebră avansată sau ecuații diferențiale
sau de recenzii teatrale favorabile în Village Voice,
pot să fac și asta!
Ce are industria taxiurilor?
I-am oferit acestui om bani și servicii...
I-am oferit aceluia verigheta mea și nimic.
Și încă... Stai așa, ce?
M-a privit de parcă eram nebună.
Cum ai putut să îi oferi verigheta? A fost a străbunicii mele!
Nu schimba subiectul.
E o moștenire de familie. E neprețuită.
N-a vrut să o poarte.
A cusut-o în perucă, să nu o fure nimeni.
Un autobuz! Văd un autobuz! Aș vrea să am fluierul ăla!
- Stați! - Opriți autobuzul!
- Stați! - Opriți acum, vă rog!
Stop! Nu vă mișcați!
Așteptați!
Scuzați-mă, dle șofer! Fiica mea o să apară la televizor!
Bine, oameni buni! Pregătiți-vă pentru cadourile Frisbee Gordon Ford!
NUMERELE TALE NOROCOASE SUNT 46, 24, 11, 6 ȘI 5
Uite. Ordinea glumelor. Foarte clar. Poți citi?
- Da. - Îi transmit.
Pot să mut cina ta cu Shel. S-o mut?
- De ce iau cina cu Shel? - Pentru că așa ai zis.
Îl urăsc pe Shel. Anulează cina cu Shel.
Cred că asta e cea mai bună ordine pentru număr.
Strici cea mai bună ordine în timp ce vorbesc!
E o ordine mai bună. Stai!
Trebuie să iau cina cu Shel.
- Anulează anularea. - Cina cu Shel e confirmată!
Alan Shepard! Un erou american. Sunt încântat că ai venit.
Și eu.
- Văd că ai primit coșul nostru. - Da. E mare.
Vrem să-l poți vedea din spațiu.
Scuze în avans dacă vor fi glume
despre omuleți verzi sau dacă se spune „propulsoarele sus”
la un moment dat în emisiune.
Dacă-mi dai un autograf pentru soția mea, va fi iertat.
S-a făcut. Ne vedem acolo.
- Maisel. - Gordon. Bună!
Sunt foarte bucuroasă pentru seara asta.
Cu ce ești îmbrăcată?
Poftim? O rochie. E o întrebare capcană?
Pare cam elegantă.
Nu știu. O să-mi fac numărul la The Gordon Ford Show.
Trebuie să fiu elegantă.
- Numărul tău? - Da.
Nu-ți faci numărul.
Dar al cui număr îl fac?
Sper să nu fie al lui Buddy Hackett. Echipa lui se supără rapid.
Stai să te lămuresc. Nu interpretezi nimic.
Apari în calitate de scenaristă.
Scenaristă?
Vezi să împrumuți un pulover să îl pui peste asta.
Susie.
Domnule Ford.
Dle Ford! Dle Ford, sunt Susie Myerson, impresarul lui Midge.
Știu cine ești.
Clienta mea avea impresia că va interpreta în emisiune.
Cine i-a lăsat impresia asta?
Tu i-ai lăsat impresia asta.
Am spus că va apărea în emisiune, și va apărea.
- Dar nu în calitate de comediantă. - Nu.
Dar e comediantă.
Aici, nu. Aici e scenaristă.
Va apărea în calitate de scenaristă.
Ce înseamnă asta? O să iasă și-o să facă hemoroizi?
O voi prezenta drept una dintre scenariști,
voi pune întrebări, ea va răspunde și gata.
- De ce? - Ce anume?
De ce o aduci ca scenaristă? Pe cine interesează asta?
Un segment de interes social.
Ca atunci când un panda naște la zoo, doar că nu la fel de drăguț.
Nu e un urs panda.
Nici nu trebuie să apară. Îl pot aduce pe Mel.
El seamănă cu un urs panda, o să se potrivească.
- Gordon... - Merg pe platou.
Ne vedem acolo. Sau nu.
Ce dracu'?
Mike!
- Mike! - Dumnezeule! Ce e, Susie?
Ce naiba mai e?
A spus că o să facă un număr, dar nu mai face.
Nu? Dar e pe panou.
Nu ești tu producătorul? De ce nu știi nimic?
De ce e aici dacă nu apare în emisiune?
Apare în emisiune, dar ca urs panda.
Scuze, poftim? Într-un costum, adică?
- Un panda metaforic. - Nu știu ce înseamnă asta.
E un rahat, asta e!
Deciziile importante sunt mereu ale lui Gordon.
Spune că vrea să îi ia interviu în calitate de scenaristă.
Adică o să iasă și-o să facă hemoroizi?
Asta am zis și eu!
Pare un rahat pur.
Repară asta, Mike.
O să văd ce pot să fac.
Repar-o acum!
Am zis că o să văd ce pot să fac!
Un minut, doamnelor și domnilor.
- Ce-i asta? - Propunere de deschidere.
E mai bună. Dă-i-o lui Teddy.
Se pare că există o confuzie cu locul lui Midge.
Nu te băga.
Dar sunt băgat! Sunt producător!
Am schimbat-o cu un segment de interes social. Interviu rapid.
Bine. Dar eu...
Începe emisiunea, Mike.
Scena nu se umple singură.
... mai puțin de un minut.
Vă așteaptă o emisiune grozavă în seara asta.
Suntem pe cale să începem. așa că fiți energici!
Emisiunea este transmisă în direct...
Rose! Abe! Aici!
Shirley! Unde e Moishe?
Ia calmante. Credea că e Eva Peron,
așa că l-am lăsat acasă. Uite, v-am luat niște frisbee-uri.
Rose! Abe!
- Bună! - Hei!
Țineți coridoarele libere.
Dacă trebuie să plecați, ieșiți în liniște.
Ieșirile de urgență sunt în spate, pe ambele laturi.
În afară de asta, faceți mult zgomot,
ca să-i arătați lui Gordon că vă bucurați că sunteți aici!
Bun. Începem!
Multe aplauze! Cinci, patru, trei.
Doamnelor și domnilor, începe The Gordon Ford Show!
Invitații din seara aceasta sunt: astronautul Alan Shepard,
senzația de pe Broadway, Carol Burnett,
plus un interviu special cu un scenarist Gordon Ford!
Aplaudați-l, Gordon Ford!
- Dl Shepard? - Bine. Gata.
Noroc, dră.
Mulțumesc. Ne bucurăm că ați revenit pe Pământ.
Gordon Ford e un geniu!
Cineva e sfios
Nu poți fi așa cu mine
Nu vezi
Că și mie îmi e la fel de rușine?
Și îți înțeleg punctul de vedere
Mereu am fost timidă
Mărturisesc, sunt timidă
Nu știi că aerul ăsta încrezător
E masca pe care-o port, căci sunt timidă?
Și poți fi sigur
Vorbesc foarte serios
Deși unii cunoscuți ar nega asta
În fond, sunt liniștită și pură
Oricât de nasoală ar fi noaptea asta, mi-au plăcut nucile lui Alan Shepard.
Midge? Bună, Midge! Ești Midge?
Ea e Midge.
Grozav, mulțumesc.
Midge? Bună. Sunt Plum.
Știu. E un nume fructat de familie.
Cu ce te putem ajuta, Plum?
Nu, eu am venit să vă ajut.
Sunt managerul tău de scenă în seara asta.
Cum adică managerul meu de scenă?
Managerul de scenă gestionează emisiunea,
așa că m-au trimis pe mine.
Nu erai la obiecte pierdute la patinoar?
Azi nu!
Mergem?
Nu eu, domnule
Atunci cine, domnule?
Unde, domnule, și când, domnule? Nu mai pot aștepta
Așa că hai să terminăm
Hai să ne distrăm
Îmi lipsește un bărbat
Doamnei îi lipsește un bărbat
Îi lipsește
Carol Burnett, doamnelor și domnilor.
Fantastic, Carol. De-abia aștept următorul tău spectacol.
Revenim imediat după o pauză pentru sponsorul nostru.
Pauză!
Așteaptă aici.
Bine, pe aici.
Trebuie să stai pe un taburet? Canapeaua e acolo.
Canapeaua e pentru invitați adevărați.
Eu nu am voie să am un spătar.
Scaunul e tot în fața camerei. Tot poți să îi faci să râdă.
Nu trebuie să fie nasol de tot. Așa că țâțele...
- Nu. - Corect.
Scenarista pe taburet.
Tu stai la stânga, pentru ca Gordon să se întoarcă la birou rapid.
Am înțeles.
- Bine. - Mulțumesc.
- Uite-o acolo! - Rose, uite! E Miriam!
Midge, aici!
Miriam! Am găsit-o pe mama ta!
Telefonul era scos din furcă!
M-am dus acasă și am luat-o!
Am luat un autobuz! A fost chinuitor!
E fosta lui soție.
Revenim în cinci, patru, trei.
Am revenit.
Suntem la The Gordon Ford Show și eu sunt tot Gordon Ford.
Oricât mi-aș dori să-mi asum meritele
pentru tot ce se întâmplă aici, nu pot.
Avem o armată de bărbați și femei care muncesc în birourile noastre
pentru ca eu să pot părea spiritual.
Am zis că poate vreți să cunoașteți o scenaristă azi.
V-ar plăcea?
Haideți să-i urăm bun-venit la The Gordon Ford Show
scenaristei noastre permanente.
Doamnelor și domnilor, ea e Midge.
- Bună, Midge! - Bună!
Lucrezi la emisiunea noastră de cinci luni.
Așa că trebuie să pun întrebarea la care se gândesc toți.
Cu cuvintele tale, ce părere ai despre șef?
E grozav, Gordon.
- Arată bine? - Foarte bine.
- Fermecător? - Ca un prinț.
Jongler priceput? Se pricepe la copii?
Toate cele de mai sus.
Midge e una dintre cei șase scenariști ai mei.
Poate vă întrebați cu toții:
ce anume fac scenariștii de televiziune?
În fiecare dimineață se adună în camera scenariștilor,
mănâncă covrigi și beau cafea, citesc ziarele,
pretind că știu să paseze o minge de fotbal
și, cam pe acum,
încep să se gândească la monolog.
Sunt mereu pregătiți.
Simt cum privirea ta îmi face o gaură în cap.
Ai noroc că nu mă uit la ouăle tale.
Midge, în calitate de scenaristă,
care e diferența dintre un scenarist și o scenaristă?
Cât te gândești, să facem cunoștință cu ceilalți.
Jerry, întoarce camera.
Doamnelor și domnilor, Ralph Emerson, Cecil Green,
Adam Portnoy, Mel Rubens și scenaristul-șef Alvin Blank.
Scenariștii The Gordon Ford Show.
Trupa mea.
Salut!
Întoarce-o la loc.
Bine, unde rămăseserăm?
Da, diferența dintre scenariști și scenariste.
Scenaristele scriu mai multe glume despre cai, Gordon.
Și despre otrăvirea soților noștri.
Și ne place să fim îmbrățișate după ce prezentăm.
Bine! Și acum, pauză de publicitate.
- Poftim? - Poftim?
- Puneți reclama. - Ce reclamă?
Găsiți o reclamă.
Asta e tot?
Să tânjească după mai mult.
Pauză de publicitate, doamnelor și domnilor.
Rămâi pe scaun.
Mai ai patru minute din segment.
Am trecut la reclamă.
Știu. Nu trebuia.
Abia după patru minute.
- Am trecut mai devreme. - Cu patru minute.
Termin emisiunea după reclamă.
Ai patru minute după reclamă.
- Nu mă asculți? Îți tot spun asta. - Improvizez.
Patru minute? Cine ești tu, Mae West?
- Ce vrei de la mine? - Patru minute.
Conținut. Ia un alt scenarist. Ia un interviu managerului de scenă.
Ia-i un interviu lui Plum. Ce naiba caută Plum aici?
Nu dau niciodată reclamă așa de devreme.
Mai au trei minute și 56 de secunde din segmentul ăsta.
Eu le cronometrez.
De ce naiba e pe scaun?
Totul e un rateu.
Ce ai făcut?
De ce e mereu totul din vina... Bine, e vina mea.
Am pus-o pe o prietenă să îl convingă pe Gordon.
Dat fiind că e un bebeluș cu orgoliul cât casa și masculinitate fragilă,
a înlocuit numărul de stand-up cu scaunul.
Apoi publicul râde la glumele ei,
și cred că a făcut pe el de frică.
Bine. Mai fac patru minute pe scaun. Ești mulțumit?
E amuzantă, Gordon. Tu ai angajat-o doar.
Pentru că ți s-a părut amuzantă.
Încă patru minute după reclamă.
- Dar... - Midge, te rog.
Încă patru minute, și putem să ne îmbătăm sau să ne culcăm,
sau să dăm cu mașina de un zid.
Cred că o să fac toate astea.
Bine.
Mulțumesc.
- Archie, am venit! - În sfârșit!
Am ratat? Ce a făcut?
A stat pe un scaun.
Ce bine! Poate să facă asta. Bună! Suntem căsătoriți.
- Miriam. - Miriam, aici.
Miriam, trebuie să spun,
deși din gura ta nu a ieșit niciun cuvânt,
tot e foarte emoționant să te văd stând pe scaunul ăla.
Mulțumesc, tată.
Miriam.
Știi că poți rămâne însărcinată dacă stai așa.
Ți-am spus asta o singură dată și îmi reamintești mereu.
Pentru că e o perlă.
Vreau să știi că sunt foarte impresionată
că ai rugat atât de mulți oameni să mă cheme aici în seara asta.
Trebuia să fie o seară importantă pentru mine.
Nu voiam să o ratezi.
Trebuia să fie?
Este. Este o noapte mare pentru mine.
Vor să te întorci la loc?
E o întrebare, Plum?
Nu.
Vorbim mai târziu, mamă.
Midge! Beretă.
Ne întoarcem în două minute. Rămâneți la locurile voastre.
Ne certăm pentru asta mâine. Sunt încă patru...
Scaun!
Mike, pot să vorbesc cu Susie?
O secundă. Nu mai mult!
Ce se întâmplă? Gândești?
Ori gândești, ori elimini o piatră.
Susie, mai am patru minute. Patru minute.
Bine.
Patru minute. Mă auzi?
Da. Patru minute.
Patru minute.
- Patru minute. Ai patru minute. - Patru.
O să-ți dau un pumn în nas. Nu mă interesează cum o să arăți.
Mă gândesc să fac ceva, Susie.
Ceva nesăbuit, care ar putea fi foarte rău pentru amândouă.
- Da? - Ne-ar putea ruina.
Cu siguranță pe mine, și pe tine, implicit.
Bine.
Eu doar...
Șaizeci de secunde.
Ce crezi?
Ți-ai început cariera urcând pe o scenă
pe care nu trebuia să te urci
și ai zis o grămadă de chestii pe care nu trebuia să le zici.
Țâțele sus.
Ține-te bine, Mikey.
Treizeci de secunde. Toată lumea înapoi la locuri!
Vreau să știi că nu a fost intenția mea să-ți forțez mâna.
Sperasem că vei vrea să mă inviți în emisiune într-o zi.
Nu e ceva personal, doar că...
Nu a fost gestionat bine.
- Și știi regula. - Da.
Revenim în cinci, patru, trei.
Doar că nu mă pricep să respect reguli.
Ne-am întors cu scenarista noastră.
Midge, mă tot roade ceva de când te-ai angajat.
Cafeaua din camera scenariștilor e mult mai bună
decât cea din camera de recreere. De ce?
N-am de unde să știu, Gordon,
căci, de fapt, nu sunt scenaristă.
Poftim?
Sunt comediantă.
M-am prefăcut că sunt scenaristă ca să am acces la o baie în Midtown.
Ce ziceți să mă ridic și să fac ceea ce trebuia să fac?
Unde te duci?
Vom afla.
Bună seara, doamnelor și domnilor.
Asta e o deturnare evreiască.
Nu e implicat niciun avion.
Nimeni nu vrea să meargă în Cuba,
nu cer decât patru minute de emisiune și un drum la doctor când sunt bătrână.
Ăsta e un lucru frumos la evrei. Nu deturnăm decât conversații.
Nu ar trebui să fiu aici acum, vorbind cu voi.
Am încălcat o regulă importantă când m-am ridicat de pe acel scaun.
Dar în ultima vreme fac multe lucruri pe care nu trebuie să le fac.
Cum ar fi să devin comediantă. A fost o surpriză pentru toți.
Mai ales pentru mine.
Nu eram decât o soție și o mamă din Upper West Side.
Upper West Side? Serios?
Părinții mei sunt în public în seara asta.
Discutați despre situația parcărilor.
Tatăl meu are o teorie a conspirației.
Nu e o teorie. Sunt mulți evrei în Upper West Side
și prea puține locuri de parcare. Fă legătura.
Eram soție și mamă, când, brusc, soțul meu m-a părăsit.
De Yom Kippur.
Ziua în care evreii postesc pentru a-și ispăși păcatele.
Asta e ziua în care a ales să mă părăsească. Pentru secretara lui.
Nu-l pot învinovăți. Ea avea niște bomboane în geantă.
Recunosc, a fost groaznic o vreme.
Dar a apus soarele și am putut să mănânc din nou.
Brusc, eram singură. Nu știam ce să fac.
Așa că am băut Manischewitz cât am putut,
am nimerit pe o scenă, am apucat un microfon
și, în acel moment, totul s-a schimbat.
Am descoperit cum e să mă asculte oamenii.
Mă rog, nu bărbații, ci alți oameni.
Mă rog, nu mama, ci toți ceilalți.
Bine, nici copiii, partenerii,
angajatorii, colegii, noul măcelar, ci străinii. Străinii mă adoră.
Da.
Cum naiba ai ajuns acolo?
Sunt magic.
De fapt, ar trebui să fiu recunoscătoare că soțul meu m-a înșelat
cu acea persoană, căci ea era,
așa cum e scris în The American Journal of Medicine, idioată.
Nu spun asta pentru că s-a culcat cu soțul meu.
Spun asta pentru că am văzut-o cum întreba o plantă din plastic
din birou dacă voia apă.
Și apoi a așteptat un răspuns.
Timp de zece minute.
Apoi a întrebat ibricul de cafea de ce planta era supărată pe ea.
Când soțul tău te lasă pentru așa ceva, îți îndulcește tristețea.
Te simți bine când, după prima lor petrecere,
oamenii zic: „Ce-o fi în capul lui?
„Ea cerea scuze scrumierei de fiecare dată când stingea o țigară.”
- Ați făcut asta? - Da.
De la petrecere.
Sunt singură de ceva timp acum.
Destul de mult.
Dacă mă voi recăsători,
mama va trebui să îmi explice iar treaba cu sexul.
De fapt, nu sunt sigură că o relație stabilă
mai e posibilă pentru mine.
Lucrez noaptea.
Vin acasă duhnind a țigări și băutură,
cu ruj pe guler. Al meu.
Și bărbații din viața mea nu mai sunt iubiți sau amanți.
Sunt glume.
Carne de tun pentru numărul meu.
Dacă sărută zgomotos sau își poreclesc părțile corpului,
cum ar fi picioarele lor. Pe bune, e o emisiune de familie.
Dacă ne certăm vineri,
sâmbătă seară recreez cearta pentru Shriners,
care sunt mereu de partea mea și cred că merit ceva mai bun.
În plus, am copii. Doi: un băiat și o fată.
Numele lor îmi stau pe limbă.
Suntem o gospodărie evreiască,
așa că fiul meu a fost circumcis la o săptămână de la naștere.
Trauma fiicei mele trebuie să aștepte până când e destul de mare
să meargă la cumpărături cu mama mea.
Păi, e corect.
Știu că, datorită situației mele,
fiica mea va crește altfel decât am crescut eu.
Va fi mai dură. Mai independentă.
„Independent” e un cuvânt înspăimântător, mai ales pentru femei.
Nu e un cuvânt pe care trebuia să-l cunoaștem prea bine.
Eu nu l-am cunoscut. Mama nu l-a cunoscut.
Dar acum sunt pe cont propriu.
Așa că, dacă vreau să schimb un cauciuc, e clar că o să pun pe altcineva.
Sunt independentă, nu idioată.
N-am mai vorbit cu o plantă din plastic de luni întregi.
Copiii mei... Pe cuvântul meu că-mi voi aminti cum îi cheamă.
Mă vor urî cu siguranță când vor crește.
Ca orice alt părinte, nu dorm noaptea imaginându-mi
ce vor spune copiii mei despre mine psihiatrilor lor.
Nu-i așa? Și voi faceți la fel.
„Nu era acasă, n-a venit la meciul meu de baseball,
„m-a pus să îi ascult numărul de zece minute o săptămână
„și apoi ne-a pus să o ridiculizăm ore întregi, ca să fie pregătită.
„Și ne punea apă în băuturi.”
De aceea trebuie să devin foarte faimoasă.
Dacă ești cu adevărat faimos, toată lumea te iubește,
cel puțin până se citește testamentul.
Am auzit o poveste despre Mary Martin, vedeta de pe Broadway.
Șoferul ei era bolnav și a trebuit să ia un taxi
până la sala la care cânta.
Urcă, iar șoferul o întreabă unde merge.
Ea habar nu are.
Nu știe unde e sala sau cum se cheamă.
E prea faimoasă ca să știe.
E atât de faimoasă, încât va observa cineva
că lipsește și o va căuta. Nu trebuie decât să stea pe loc.
Ăsta e genul de faimă pe care o vreau.
Să nu trebuiască să știu niciodată unde mă duc.
Iar într-o zi Bob Hope să îmi spună la un restaurant:
„Sunt Bob Hope. Probabil nu mă ții minte”,
iar eu zic: „Ba sigur că da. Meniul cu pui, te rog.”
Vreau o viață mare.
Vreau să trăiesc totul.
Vreau să încalc toate regulile.
Se spune că ambiția e o trăsătură neatractivă la o femeie. Poate.
Dar știți ce e cu adevărat neatractiv?
Să aștepți să se întâmple ceva.
Să te uiți pe fereastră, gândindu-te la viața pe care ai vrea să o ai,
dar să nu vrei să deschizi ușa ca să te duci după ea,
chiar dacă cineva îți spune că nu poți.
Să fii laș e drăguț doar în Vrăjitorul din Oz.
Ethan și Esther. Știam eu că-mi voi aminti în cele din urmă.
Ați fost un public uimitor.
Vreau să vă mulțumesc, vreau să-i mulțumesc lui Gordon Ford
și, cel mai important, mulțumesc Bergdorf Goodman,
din inimă. Mulțumesc și noapte bună!
Aș vrea să fi îmbrăcat o altă rochie.
Ai reușit, Miriam!
- Sfinte Sisoe! - Sfinte Sisoe!
Nu mai sta acolo. Treci încoace, Maisel, hai!
Stai jos.
De unde a apărut asta?
A existat mereu, Gordon, trebuia doar să întrebi.
A fost grozav! Minunat!
Trebuie să spun că sunt de acord cu tine. Nu ești scenaristă.
E cel mai frumos lucru pe care mi l-a spus cineva.
Mi-am tăiat singur creanga de sub picioare.
Știam că doamna aceasta era amuzantă, dar nu am știut cât de mult.
Sunt recunoscătoare că n-ai oprit camerele.
Ba da. Poți repeta numărul, nu?
Bineînțeles.
Dragi spectatori, nu v-am prezentat-o cum se cuvine
pe această doamnă foarte amuzantă.
Și voi repara acest lucru imediat.
Doamnelor și domnilor, la prima, dar cu siguranță nu și ultima ei apariție
la The Gordon Ford Show, dați-mi voie să v-o prezint
pe magnifica, magica și minunata doamnă Maisel.
E mama nepoților mei.
E fosta mea soție.
Ești concediată.
CU ȘASE LUNI ÎNAINTE
Ține minte: indescifrabilă.
N-are sens.
- Vrei să te învăț să fii faimoasă? - După ce înveți tu.
Nu așa se comportă cineva
care a mâncat creveți gratis toată noaptea.
Dacă cineva îți cere autograful, trebuie să îți poată citi numele.
Nu. Greșit.
Dacă îți pot citi numele, se vor simți înșelați.
Vor ști că ai mers la școală.
Că poți completa un cec.
Bine, uite. Ce zici?
Ce e asta?
Autograful meu.
Văd cel puțin trei litere foarte clar. Din nou.
Cine te-a învățat cum să fii faimos?
- M-am născut faimos. - Înțeleg.
Am plutit pe Nil într-un coș
plin cu pudră de față și reviste din industrie.
E o poveste minunată.
Am inventat-o chiar eu.
Vrei s-o auzi pe cea cu lăcustele care dansează step?
Mai vrei ceva?
- Mai e altceva? - Doar nota.
Mulțumesc pentru ospăț.
Cu plăcere.
A fost o noapte grozavă.
Sunt de acord.
Încă mai ninge?
Dacă da, n-o să găsești taxiuri.
Trenurile întârzie.
Va trebui să cauți adăpost în apropiere până când se face mai frumos.
Am căutat deja adăpost mai devreme.
Acum trebuie să mă spovedesc dimineață.
Ultima cabină pe stânga știe ebraică.
Ei bine, ce zici de asta?
Frumos. Zici că e sanscrită.
Bun, acum să lucrăm la cum să ignori lumea
pe care o cunoști când e
la un metru de tine. Toți oamenii faimoși fac asta.
De ce ești așa de sigur că voi fi foarte faimoasă?
E doar o bănuială.
Ți-am văzut numărul. Te-am văzut fugind de razia poliției.
Deci fug și vorbesc.
Ai multe abilități.
Corsetul meu de spectacol ți-a sucit mințile.
Mintea mea a fost sucită demult.
De asta tot trag spre dreapta.
Nu știu.
Sper că ai dreptate, pentru că nu am un plan de siguranță.
Toate ouăle mele sunt într-un coș mare.
Dă-mi voie.
Îmi plac bărbații care îmi fură mâncarea.
„Un reflector te așteaptă pe scenă.
„Nu trebuie decât să urci și să intri în lumina lui.
„După aceea, toți vor ști cine ești.
„Îți vor cunoaște spiritul,
„intelectul, zâmbetul.
„Ochii mari și expresivi.
„Nu vor putea rezista farmecelor tale.”
Cred că scrie foarte mic.
„Îți vor cădea la picioare
„și se vor închina la altarul tău și al corsetului tău.”
Îmi arăți răvașul?
Dacă cineva vede că știi să citești, nu vei fi faimoasă.
„Numerele tale norocoase sunt 46, 24, 11, 6 și 5.”
Depinde cum citești.
Fii atentă:
foarte curând, în viitorul nu prea îndepărtat,
tu vei plăti mâncarea chinezească.
În săptămâna cu 24 mergi la Orlando și Palm Beach, datele sunt ferme.
Apoi ai Chicago, Minneapolis și probabil Vegas două săptămâni.
Foarte depărtate, e mult de mers.
Charo ne-a oferit avionul ei.
Bine, atunci. Și Palace?
Încă lucrăm la Palace. Tot ne spun de decembrie.
Nu vreau să fiu la Londra de sărbători.
- Știu. - Vreau să fiu la New York.
Am transmis mesajul.
Nu sunt niciodată la New York de sărbători, iar anul ăsta vreau să fiu.
Am înțeles. New York de sărbători. Punct.
Dacă doar atunci e disponibil, bine.
Nu avem ce să facem cu zgomotul.
Sar de ore întregi acolo, jos.
De parcă s-a mutat Ruby Keeler acolo.
Voi bate la ușă.
Spune-i că Yoko face reclamație, așa se vor potoli.
Înainte să plec, ce fac marți?
Nimic.
Nu rezervăm nimic?
Nu, dar lucrezi duminică, luni și miercuri. Joi călătorești.
Și marți?
Te poți odihni marți.
Dau niște telefoane.
Apeși aici, apare meniul,
derulezi până la pictograma plic, apeși, apoi scrii mesajul.
De ce să nu sun?
Uneori trimiți mesaj.
- Când? - Când întârzii.
Pot suna.
E un lucru distractiv pe care îl faci cu telefonul, ca pozele.
- Fac poze cu aparatul. - Și dacă nu-l ai cu tine?
O să le înregistrez în memorie.
Poate să și filmeze.
Are coduri nucleare? Pot să bombardez pe cineva?
- Nu. - Pot comunica cu extratereștrii?
Pot să îți arăt cum să scrii un mesaj?
Poți să încerci.
Derulezi până la un număr, apoi la litera dorită.
Joacă-te sănătos cu telefonul, Franklin.
Stai așa, am rahaturi peste tot.
Rahat propriu-zis sau metaforic?
Femeia de la curățenie mi-a mutat totul.
Nu-mi găsesc ochelarii de TV.
Uită-te în cutia de pe masa cu flori.
Nu pretinde că știi totul.
Cutia de pe masa cu flori.
Nu știi totul.
Nu i-a mutat. Nu-i mută niciodată.
Uită-te în cutia de pe masă.
Un continent ne desparte și tot nu-i de ajuns.
I-ai găsit?
Nu.
Aparatul tău a înregistrat bine?
Da, l-am reparat.
Ai verificat?
Am verificat, funcționează.
Amintește-mi ce s-a întâmplat ieri!
L-au eliminat pe tipul care n-a știut
ce personaj a jucat Danny Bonaduce în The Partridge Family.
Eu n-aș fi știut.
E Danny, Dumnezeule!
Ai luat-o?
Am luat-o. Tu ai luat-o?
Am luat-o. Acum o bag.
O bag.
- Încă o bag. - Am băgat-o.
Am băgat-o.
Nu apăsa înainte să apăs eu.
De fiecare dată, să-mi bag!
Pentru că trebuie să auzim răspunsurile în același timp.
Știu.
Și dacă ești înainte, auzi răspunsul înaintea mea.
Știu, la naiba!
Apăsăm în același timp, frate!
Am fi văzut toată emisiunea până acum.
Susie. Ai primit pasărea de la mine?
Cea roșie? E superbă, n-am mai văzut așa ceva.
I-am pus numele Curva.
Nu ți-am mulțumit pentru ea?
Cu plăcere. Ești gata?
Sunt gata.
Bine, unu, doi, trei...
- Acum. - Acum.
Ce melodie plăcută!
O melodie foarte plăcută.
Turneul final al campionilor.
Va fi specialistul în comerț cu amănuntul din Louisville, Kentucky, Chris Miller,
care ieri a câștigat 10.000 de dolari?
Astăzi am recapitulat datele,
și când mă uit, marți e gol.
Hopa! Îmi pare rău pentru Delia.
Nu era absolut nimic, Susie.
Și când am întrebat-o, m-a privit de parc-aș fi nebună.
Vrei să o sun?
Vreau să te întorci la muncă.
Am muncit destul. O s-o sun mâine.
Merg pe mâna campionului.
Bine. Aleg bărbatul cu barba stufoasă.
Începem, runda Jeopardy.
O să fie o potrivire bună.
S-o facem mai interesantă?
De 45 de ani e interesantă. Nu știu cum putem întrece asta acum.
Să alegem Miliardari Forbes, 200 de dolari.
„Martie a fost o lună grozavă pentru ea.
„A debutat pe lista Forbes...”
- Martha Stewart. - A fost închisă
pentru că e femeie, deși toți ceilalți tipi
care fac același lucru rămân liberi.
- Cine este Martha Stewart? - Da.
Cred că mi-ar fi dat punctul.
„... dar acest membru septuagenar
„al familiei Disney e încă în el.” John?
- Cine este Roy Disney? - Roy Disney.
E un om de treabă.
Animale de pradă pentru 600 de dolari.
Cum crezi că aș arăta cu barbișon?
Cum de-ți veni ideea asta?
Păi, dacă există reîncarnare,
poate mă întorc ca bărbat și vreau să văd.
- Ești cheală? - De ce?
Cred că, dacă ești cheală, e ciudat
că tot părul pe care îl ai e sub bărbie.
Barbișonul arată mai bine dacă ai păr pe cap.
E ridicol.
Asta e ridicol, zici? Nu toată conversația asta?
Nu-ți imaginezi niciodată ca ce te-ai întoarce?
Nu. Încă mai am toate țiglele pe casă.
Mă gândesc la asta tot timpul.
Cine aș fi? Unde aș trăi?
Dacă aș fi un animal?
Vai de mine.
Eu cred că aș fi o veveriță drăguță. Sau o lebădă. Sau un mustang sălbatic.
Aș fi un mustang sălbatic grozav. Dar tu?
Nu mă întorc ca nimic.
Haide.
Mi-e bine să fiu moartă. Prefer asta.
Orice animal, ce ai fi?
- Sconcs. - De ce?
Blană frumoasă, o față drăguță. Și fundul tău e o armă.
- Chiar ți se potrivește. - Nu-i așa?
Merg pe stradă, cineva dă peste mine, mă întorc, coada sus, pac!
Îmi și imaginez.
Și m-aș uita peste umăr în timpul ăsta.
Și îți porți șapca.
Da, amice, mirosul ăsta? E al tău! Să-ți priască baia de suc de roșii!
Baie de suc de roșii.
Da, aruncă și o tulpină de țelină, o să stai acolo ceva timp.
Tulpină de țelină.
Data viitoare să te uiți pe unde mergi.
O să fiu Pepé le Evreu.
Mă doare. Încetează.
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Robert Ciubotaru