Ústava uznává pouze to, že lidé, kteří se dopustí
trestného činu, jsou neslušní.
A pak je zabásnou a jsou z nich výtržníci.
Tak to je.
Jo, poslední čtyři roky jsem strávil střídavě u soudů.
A po čtyřech letech jsem přišel na to,
proč mě tak často zatýkali.
Můžete hádat.
Mám takhle vystoupení kolem jedenácté večer.
Netušil jsem, že další den dopoledne, taky v 11 hodin,
nějaký jiný chlap předvádí moje vystoupení před Velkou porotou
a říká si Lenny Bruce... v podstatě.
„Tady ho máme... Lenny Bruce. V podstatě.“
Policejní důstojník, který je vyškolený
na rozpoznání jasného a bezprostředního nebezpečí, ale ne umění, vystoupil.
Velká porota ho sleduje a pak pronese: „Tak to je děs.“
Ale zatknou mě.
Vtipné je na tom to, že já u soudu musím hájit to jeho vystoupení.
Chci vám něco ukázat.
Tady to je: „Trestní soud, New York, část 2B, stát New York.“
„Ctihodní soudci... advokát...“
„Podle informací zaznamenaných 3. dubna 1964
jsou Lenny Bruce a Harold L. Solomon
vinni ze dvou různých bodů obžaloby
za neslušné vystoupení v rozporu se Sekcí 1148
trestního práva státu New York.“
Tak to by byla ta Velká porota. To bylo první zatčení.
„Během prvního vystoupení
Bruce laskal mikrofon stylem připomínajícím masturbaci.
Během druhého vystoupení, kdy popisoval exhibicionismus,
se Bruce otočil a pohyboval
rukou nahoru a dolu pod úrovní pasu
během jasné a vulgární pantomimy exhibicionismu a masturbace.“
Fajn. Tak jsem je upozornil, aby věděl, že to jsou žehnající gesta,
ne masturbační, protože
masturbační gesta bych nikdy nepředváděl.
Protože mi záleží na mé image.
A vím, co uráží holky,
co se jim hnusí, co je děsí.
Tak jsem mu to řekl, aby bylo jasné, že to jsou žehnající gesta.
Fajn.
„Za třetí, Svatý Pavel věší šukání na hřebík.“
Fajn. Tady jsem řekl...
Takhle to zaznamenali oni. Já řekl, že...
Už jsem zapomněl, je to pěkně dávno.
Řekl jsem, že celibát...
Jak jsem to sakra řekl?
Vidíte, už jsem to zapomněl.
Je to divné, protože jsem nevěděl, že tam dali právě to.
A zapomněl jsem, jak to začínalo.
Myslím, že jsem mluvil o tom, jak Židé ztratili...
- Chcete vidět můj taneček? - Ne!
Jo, zatančím vám.
Tak. Ještě nikdy jsem před publikem netančil.
Tohle je můj americký lidový taneček.
Zdravím.
Zdravím. Je tu Slizák Harry.
Následuje Slizák Harry, ten, co točí porno.
Líbilo se mi tu s vámi, fakt.
A jak kdysi řekl Will Rogers:
„Neznám teplou holku, co by se mi nelíbila.“ Tak dobrou.
Lenny Bruce?
Jo.
Pamatuješ si mě? Susie Myersonová.
Ta prodavačka z masny na Allerton Avenue?
Ne. Jsem manažerka. Manažerka Midge Maiselové.
Nebývala jsi chlap?
Ne, nebývala.
Hej, kdo má matroš?
Předvádíš tam zajímavé věci.
Viděla jsi můj taneček?
Jestli uvidíš Slima, řekni mu, že jsem tady a ať si sežene hodinky.
- Show skončila už dávno. - Jasně.
Hele, Lenny, nechceš odsud vypadnout? Jít si někam promluvit?
Sakra, už si na tebe vzpomínám. Gaslight, že?
Jo. Gaslight. Bejvávalo. Teď jsem manažerka.
Gaslightu?
Ne. Jsem talentová manažerka.
Jsem manažerka Midge Maiselové.
I Dicka Gregoryho. Phyllis Dillerové.
Earthy Kittové. Jsem manažerka hodně lidí.
Pojďme na jídlo. Na kafe.
Nemám hlad.
Tak tě dostaneme zpátky na nohy. To by se šiklo.
Zpátky na nohy?
To, co jsem tam dneska viděla, byla zasraná ostuda.
Nikdo nechce poslouchat blábolení o blbostech.
Chtějí slyšet vtipy.
Už nevíš, jak se vtipkuje nebo glosuje
bez policejního spisu?
Jsem bystrej jak kočka, kapišto?
Pozoruju a hlásím. Víc toho neumím.
Máš na víc.
- Jako na zpěv? - Jako na kluby.
Ty vole, no tak.
Jaký „no tak“?
O čem to kurva mluvíš, o klubech?
Tam žádné vystupování nehrozí.
Dneska to byl omyl. Mysleli, že jim sem přijde Bruce Lee.
Snažíš se vstát?
Nevím, o co se kurva snažím.
Kluby.
Jo, snažím se vstát.
Nemůžu vkročit do žádnýho klubu na východ od Grand Canyonu.
Zatlačili mě na západ, zbyla mi jen Catalina.
Příští týden vystupuju s delfíny.
Jonáš a velryba za smečku mečounů.
To můžu změnit.
Jo? Jak?
Mám kontakty. Lidi, co mi dluží laskavost.
Promrháš na mně laskavost? Proč?
Protože jsi Lenny Bruce.
Víc už jich nebude. Vrať se zpátky.
Lenny, Slim je tady.
Nech si ty laskavosti.
Využij je pro talentované.
Gratuluju k zastupování Dicka Capriho. Je to dobrý komik.
Hele, Susie.
Je tady Midge?
Ne, jen já.
Tak co?
Ne.
- Řeklas mu, že jsi mluvila s Grossmanem? - Je z něj troska, Miriam.
- Chceš tam jít a... - Ne. Ne.
Hele, příští měsíc budu v Los Angeles. Jestli tam bude taky, zkusím to znova.
Tak pojď, zlejeme se.
Úžasná paní Maiselová
Hej. Vstávej, chlapáku.
No tak, vyspíš se doma.
Tak jo, pohyb.
Nech toho!
Vy toho nechte.
Poslouchej.
Ty mě neposloucháš.
A vy ji propustíte?
Hraje poker s náčelníkem.
No, hned se cítím bezpečněji.
Podepište to.
Děkuji.
Díky.
Zdravíčko.
Dík, že jsi přišla.
Máš všechno?
Člověku stačí jen pevné zdraví, ne?
Jdeme.
H&H KOLÁČE A DORTY
- Tady. - Díky.
Chceš ještě něco?
Nechceš mi říct, co s tebou je?
Dobře.
Hej. Krucinál.
Pardon.
- Požádala jsem jí, aby tě tam dostala. - Cože?
Hedy. Poprosila jsem ji o laskavost, aby tě do té show dostala.
Děkuju.
Nevím, jestli to vyjde, ale zkusila jsem to...
Dluží mi to, tak by to mělo vyjít.
Možná se bude po tom všem cítit provinile.
Lidé se někdy cítí provinile.
I když to nedávají najevo, že jo?
Jasně. Někdy.
Vím, že nikdy nechceš mluvit o osobních věcech...
To je pravda.
Ale jsi tak rozrušená.
Sebrali mě, Miriam.
To člověka změní.
Teda, život jde dál.
Některé věci schováš a už je nechceš znova řešit.
A pak se objeví.
Vrátí se ti zpátky do života
bez pozvání, jen si tam tak stojí.
Ani nemají tu slušnost ztloustnout,
zošklivět nebo zhloupnout.
A ještě se obarví na blond. Zatraceně.
Vy jste byly...
...spolu?
Měla jsem stipendium na Pembroke.
Prostírala jsem stoly v menze.
Každý den tam s přáteli chodila jedna zazobaná.
Vždycky seděla v mé sekci.
Pokaždé na mě mávala, že chce kostky cukru.
Měla je na stole, přímo před sebou. Na tom nezáleželo.
Zavolala si mě, že prý chce kostky cukru.
Prostě každý den.
Až mi konečně ruply nervy. Poslala jsem ji do prdele.
Nebyla jsem tam pro její pobavení.
Pak se na mě podívala a řekla: „Ale já s tebou jen chtěla mluvit.“
A bylo to.
Sedm pitomých slov, co mi zničilo život.
Tak, jen abych měla jasno, vy dvě jste spolu chodily.
Jako že nevíš, co na mně viděla?
Ne. Samozřejmě, že ne. Vím přesně, co na tobě viděla.
Byly jsme nečekaný pár, jasný? To vím. Naprostá pitomost.
Vypadaly jsme spolu směšně.
Měla jsem takovou teplou čepici, huňatou, s klapkami na uši.
Vypadala jsem v ní jak její pes.
Jako by mě venčila.
Vím, že to není pravda.
Pořád jsme se hádaly.
Nesnášela jsem její přátele. Ona nesnášela kluby.
Nikdy jsem nepotkala její rodinu. A ona tu moji.
Divně žvýkala.
Občas jsem zjistila, že mě kreslí, když se nedívám.
Trávila hodiny úpravou svých vlasů. Nudila mě k smrti svými řečmi o umění.
Ale víš, byla taky chytrá a vtipná.
Popravdě jsem jí věřila,
že se po škole přestěhujeme do Egypta
a budeme bohatým turistům pronajímat velbloudy.
Že adoptujeme čtyři nejošklivější děti na světě
a vychováme z nich snobské, arogantní spratky.
Abychom všechny kolem zmátly.
Ve třeťáku ji matka vzala do Paříže
a ona se vrátila zasnoubená.
Nevzala si ho, ale tím jsme skončily.
Tak jsem nechala školu a přestěhovala se sem.
A spálila tu zatracenou čepici.
Susie, promiň. To jsem netušila.
Kdybych to věděla, nikdy bych nechtěla, abys za ní šla. Nikdy.
Ne. Jsem tvoje manažerka.
Měla jsi pravdu. Musela jsem to udělat.
Pak už jsi nikdy nebyla zamilovaná?
- O lásce jsem nic neříkala. - Dobře.
Ale ne. Jen tehdy.
Myslím, že se zamiluješ znovu.
Určitě by to skončilo stejně katastrofálně.
Proč to říkáš?
Byla jsi někdy blondýna?
Jo. Na vysoké. Chvíli.
Jo. Já to věděla.
Rose, myslím, že si z nás vystřelily.
Ani jedno není nemocné.
O čem to mluvíš?
Teď jsem slyšel, jak se nám smějí, že jsme jim skočili na špek.
Prý jsme paka a blbouni.
Pocitově měl Ethan horečku.
Zřejmě si strčil hlavu
pod proud teplé vody na celých deset minut.
- Cože? - Přišla s tím Esther.
Celé to naplánovala.
Hrůza. Měli bychom je potrestat.
Souhlasím. Jdu do práce.
Takže je nepotrestáš?
Mám redakční schůzku.
Nechceš snad říct, že je mám potrestat já?
Ne. Buď mírná. Jsou malí. Ale řekli o nás, že jsme paka.
- Může to udělat jejich matka. - Co?
- Trestat své děti. - Proč?
Předstíraly nemoc a posmívaly se.
Z očí do očí? To mají odvahu.
Teď nám to dávají sežrat.
Taky bys měla vyřídit v práci, že tohle je domov,
ne ústředna.
Nevím, o čem to mluvíš.
Volali celé ráno. Šestkrát, abych byla přesná.
Řekla jsem Alvinovi, že přijdu odpoledne. Věděl to.
A mimochodem, z prolhaných dětí se prý stávají násilníci.
Musím se převléct, mami.
Tebe to nezajímá?
Nijak zvlášť.
Myslela jsem, že jako jejich matka s tím budeš chtít něco udělat.
Jako co?
Jak to mám vědět?
Tady to máš. Učila jsem se od nejlepších.
Uber s tím zvonem, Alvine.
Já mám spoustu nápadů, ale chtělo by to ty nové filmové pásy.
- Alvine. - Ano?
Chtěla bych ti připomenout, že každý den chodím včas.
- No... - Dostatečně včas. Každý den.
Neomlouvám se kvůli nemoci. Nechodím sem s kocovinou.
- Proč se dívá na mě? - Jsem tu na každou show.
Chodím na každou akci, v Toots Shor ti nosím čerstvé arašídy.
Ujišťuji se, že jíte, že byla smetana vyrobená v tomhle století.
Tobě kryju záda, když jsi u svého bookmakera.
A když pak jedno odpoledne potřebuju chvíli,
abych si něco vyřídila, měl bys to chápat
a pořád nevolat jako Adamova žena.
Mám dvě děti. Mám staré rodiče.
Mám povinnosti, které občas vyžadují mou pozornost.
Je něco s tvými dětmi?
Ne. Až na to, že z nich rostou sociopati, tak nic.
O to nejde.
Tak s tvými rodiči?
Těm nic není.
Říkám, že neberete v potaz,
že mám děti nebo dost staré rodiče.
Byla jsi nakupovat?
Proč, Mele? Protože jsem žena? A ženy chodí jenom nakupovat?
Ne, jen že máš jiné šaty než ráno
a máš na nich cedulku.
Dobře. Ano. Tohle jsou nové šaty. Ale já nebyla nakupovat.
A já ti nevolal.
Tak kdo teda?
Midge, volal jsem ti. Gordon tě chce vidět.
Jasně.
Neříkala, že jsou její děti sociopati?
Gordone, je tu Midge.
Dáš nám chvilku, Mikeu?
Jasně.
Jak to šlo s Paarem?
- Co? - Máš to v kapse?
Ne.
- Byl tam? - Jo.
- Viděl tě. - Ano.
- Neohromila jsi ho? - Válela jsem.
Tak to „uvidíš“ asi bude muset chvilku počkat.
To nevadí. Jsem trpělivá.
Trpělivá? To je vtipné.
Proto jsi na mě poslala psy?
Jaké psy?
Jo. Jasně.
Dobrá, vyhrála jsi. Jsi v pořadu.
V pořadu? V tomhle pořadu?
Přesně v tom.
Vážně?
- Dneska. - Dneska?
Dnes večer jsi v pořadu.
- Vadí? - Ne. Nevadí.
- Nehodí se to? - Hodí.
Mají se holky ještě domluvit?
- Ne. - Můžu pořad přerušit
a počkat, až se rozhodneš..
Dnešek mi vyhovuje. Nejlepší večer.
- Určitě? - Určitě.
- To jsem rád. - To vidím.
Vadí ti, že jsem rád?
Jsem ráda, že jsi rád.
Dobrá, tak to bude vše.
Gordone?
Jo?
Uvidíme se večer.
Tak večer.
Mám zavřít dveře?
Ano. Jinak ta sklenice, co tam hodím,
vyletí ven, někoho zraní a bude malér.
- Jistě. - Musím myslet na vše.
Proto jsi šéf.
Ano. Šéf. To jsem já.
Je to příliš.
Ne. Když se zeptám mámy...
Alvine, musím jít domů.
Zrovna jsi dorazila.
To jo. Musím se převléct.
- Už se stalo. - Viděli jsme cedulku.
- Potřebuju jiné šaty. - Proč?
Dnes večer budu v pořadu.
- Cože? - Jak to?
- Co je s pravidlem? - Změnilo se?
- Alvine? - To je blbost.
- Co to kurva? - To si děláš prdel?
Kluci, už dost gratulací. Vážně. Nebo se rozbrečím.
Dnes večer budu v pořadu a mám pracovní šaty.
Potřebuju pódiové šaty. To je něco úplně jiného.
Jak?
Vysvětlila bych to,
ale neposlouchali byste mě.
Jdi. Prosím.
Být to já, nemusel bych se převlékat.
- Zatáhni za to. - Tahám. Nehýbe se to.
- Zkus s tím zatřást. - Ne, nebo to spadne.
- Nehýbe se to. - Potřebujeme veverku.
Na co, Maggie?
Aby tam vylezla a vzala to.
Vycvičenou veverku.
Potřebujeme vycvičenou veverku. Pochopila jsem správně?
Šikla by se nám.
Nehýbe se to.
Sakra. Pamatuješ si, pro koho ta obálka je?
Doručovatel říkal, že je pro „Susie Myersonovou a společníky.“
Nenapadlo tě mu říct, aby šel kousek doleva
a hodil to přímo Susie Myersonové a společníkům?
- Ne. - Proč ne?
Protože máme kbelík!
S kbelíkem je zábava.
Děsivé na tom je,
že patříme mezi ty chytřejší lidi v šoubyznysu.
Líbí se ti moje šaty?
Proč nejsi v práci?
Líbí se ti?
Miriam, no tak. Nezvládám víc věcí najednou.
Myslíš, že ty šaty říkají:
„Dneska budu v Show Gordona Forda?“
Jasně.
Cože? Nedělej si prdel.
Nedělám si prdel.
To myslíš vážně?
Smrtelně vážně.
Nemůžu tomu uvěřit. Co se stalo?
Gordon si mě zavolal a řekl mi, že jsem v pořadu.
Bože, dost narychlo.
- Pěkně zuřil. - Proč?
Proč myslíš?
- Řekla mu o to. - Myslím, že jo.
No to mě poser.
Nasral se, že jsme ho obešli.
Smůla. Když se na silnici válí mršina,
uděláš to úplně stejně.
Převrátíš ji, rozsekáš na kousky a uděláš si guláš.
Budu v pořadu.
Budeš v pořadu.
- Budu v pořadu. - Budeš v pořadu!
Fajn. Musím sehnat mámu. Tentokrát se tomu nevyhne.
Dorazí do studia a bude to sledovat.
To je zábava...
- Jakou linkou? - Dvojkou.
- Jsem u tebe v kanclu. - Fajn.
Ty. Vytáhni svůj seznam jmen a zavolej všem, co známe,
a řekni jim, ať se dneska dívají.
A ty nám sežeň tu veverku.
Jdu na to.
- Soustřeď se. - Soustředím se. Jo.
Jsme tu pro 12 uniforem do jídelního klubu. Jen 12.
A jen pro ty, na kterých jsme se shodli.
Mám s sebou obrázek.
Nikdy nesouhlas okamžitě.
Pokusí se nám vecpat strašné kousky, stejně jako minule.
Omlouvám se. Nevím, co jsem si myslel,
že uděláme s těmi sukněmi.
Máma je šejdířka.
Nenechávej mě zase s ní.
Našla jsem ty uniformy. Byly schované vzadu, jak jinak.
Já myslel, že budou důvtipnější.
Děje se tu ještě něco.
Chodí tu chlapi a všechno počítají.
Cože? Proč?
Nevím, ale zjistím to.
Mami? Tati? Jsem tady.
Vydrž, Joelku.
Jo, už jdeme.
Víš, ještě není pozdě jít do Macy’s.
Bože můj.
Nenalítni na to.
Vždyť chodí o holi.
Tu sežene kdokoliv.
Ahoj, Joeli.
Radši mi nedávej pusu, Joelku. Jsem křehká.
Co se stalo?
To je na dlouho.
Mám dost času.
Dobře. No, Manny je na Floridě na návštěvě u své sestry.
Takže Moishe vstává brzo ráno, aby otevřel továrnu.
Každopádně, jsem vzhůru. Sprchuju se. Spadne mi mýdlo.
Sklonil jsem se, abych to sebral, a najednou...
- Bác! Jsem dole. - Bože, tati!
Jak pytel brambor. Tak volám na Shirley.
Shirley!
- Já spím jak dřevo. - Úplná mrtvola.
Najednou jsem uslyšela Moisheho, jak volá.
Je tma. Zima. Jsem nahá.
- Úplně. - No tak.
Tak jsem popadla první věc, co jsem viděla, a přiběhla.
Moishe!
Jak spadl, voda vystříkla po celé podlaze.
Slítla jsem jak pytel brambor.
A ten pytel brambor skončil na mně.
Pěkně jsem si natloukla. Kabát jsem měla promočený.
Bylo to jako by na mně ležel mokrý jak.
Uklízečka měla ten den dorazit až později.
Jen jsme tam leželi.
A mluvili.
Mluvili jsme o všem.
Co kromě umírání můžeš v takové situaci dělat?
Léta jsme si tak nepokecali.
A poprvé jsem doopravdy poslouchal.
A já taky poslouchala.
Byla to nádherná chvíle.
Strašně tě miluju!
Tvoje matka mě přesvědčila, že jsem hlupák.
Život se netočí jen kolem továrny.
A jelikož ji po mě nepřevezmeš...
Moishe půjde do důchodu.
Cože? Vážně?
Prodávám podnik. Všechno jde pryč.
Jen tak?
Někdy to chce pád ve sprše, aby se v životě vše vyjasnilo.
Život je krátký. A není jen o tobě.
Člověk musí myslet i na ostatní ve svém životě.
A co zaměstnanci?
Na ty seru. Zkrátka odcházím do důchodu.
Jakmile budeme zase čilí,
prodáme dům a seženeme si byt v Boce.
Nevím, co říct.
Ale jsi šťastný?
Když vy, tak i já.
Pane Maisele! Promiňte, máte telefon.
Já? Fajn. Hned jsem zpátky.
Dobře, Archi! Archi. Sem. Ke mně.
Promluvme si o těch uniformách.
Takže, já vím...
- Haló? - Ahoj! Promiň, že ruším.
Nerušíš. Rozptyl mě, prosím.
Dneska večer budu v Show Gordona Forda.
Cože? Midge, to je neuvěřitelné!
Já vím. Nemůžu tomu uvěřit.
Skoro se bojím to říkat nahlas. Aby to nezmizelo.
Ne! Ne, nezmizí to. Tohle je velká věc.
Je to průlom, na který jsem čekala.
Jsi připravená?
Měla bych být, ne?
Hele, jestli si chceš promluvit o nás, o čemkoliv, tak do toho.
Nevadí mi to.
- Joeli, já... - Opravdu.
Rád bych dál bydlel v New Yorku, ale jestli ne, přežiju to.
Už jsem ti někdy řekla, že jsi úžasný?
Ano. A hodněkrát. Víckrát, než bych zasloužil.
Nechceš přijít do studia?
Sledovat, jak tě ztrapním ve vysílání?
Vážně?
Jo. Chtěla bych tě tam mít.
Nenechám si to ujít.
V 8:30.
Lístky dám na jméno „ten, se kterým to nevyšlo“.
Zlom vaz.
Ahoj, Joeli.
Tak jo. Jdu do studia.
Vydrž, jdu s tebou.
Vydržíš, prosím? Midge, loket.
- Cože? Sakra. Sakra. - Co?
Hovno. Je to hovno. Holubí hovno.
Cože? Kurva. Opřela ses o parapet?
Nikdy se neopírej o parapet, Miriam. Parapet patří holubům.
- Musím se převléct. - Do čeho? Mého obleku?
No, nemůžu tam jít takhle.
Nemůžeme se stavit v Bergdorf’s?
Nepůjdeš nakupovat. Na to nemáme čas.
Museli by to odložit.
Mám tam uložených pár šatů. Něco najdu.
Seženu je. Ty jdi do studia.
- Vážně? - Běž, běž, běž!
Proč necháváš holuby srát na parapet?
Páč to jsou holubi.
Moc toho v životě nemají, Miriam. Nech je na pokoji.
„Nejlepší rada, kterou můžu dát budoucím matkám,
je bydlet s rodiči, oni se postarají.“
Možná.
„Moje děti už nejsou miminka, což je pro matku smutné.
Teď musím poslouchat názory na...“
Moc oranžové. „Na to hloupé oblečení.“
Ne.
„Syn si myslí, že jsem vtipná.
Dcera si myslí, že není naše. “ Moc černé.
- Ten vtip? - Ty linky.
Nechcete to zkusit sama?
Vy jsi profesionál.
„Lidé se mě ptají, proč vystupuju večer,
když mám doma dvě malé děti.“ Ne.
„A já na to, že jsou hrozné publikum.“ Ne.
Nevím, jestli mám vůbec mluvit o dětech.
Všichni to pochopí. Ti malí parchanti jsou všude.
Budou lidi nenávidět matku, co vtipkuje o svých dětech?
Ne. Proč?
Matka by měla milovat své děti
a být něžná a starostlivá a takové ty kecy...
- Nechte mě... - Jo.
Mám je. Nechala jsem upevnit všechny knoflíky,
aby tě ve vysílání nic nezaskočilo.
Nevím, jak na tom jsi se silonkami,
tak jsem ti vzala pár párů navíc.
Dinah, vezmeš si mě?
Nevezmu si komika.
- To chápu. Kolik ti dlužím? - Nic.
Nebudeš to platit ze svého.
Já za to neplatím.
Já taky ne.
Nikdo za to neplatí.
Řekla jsem, že jsi to oblečeš v Show Gordona Forda,
takže pokud zmíníš značku, bude to zadarmo.
Víš jistě, že si mě nevezmeš?
Vraťme se k vtipům, prosím. Čas tlačí.
Asi bych měla vynechat vtipy o dětech.
Ale víš, že hned, jak otevřeš pusu,
vypadne z tebe: „Nesnáším děti. Polibte mi.“
Nemyslím si, že to řeknu jako první.
Midge! Úspěch!
Paráda!
Je na lince u Millie.
Na téhle.
- Vás novináře je těžké sehnat. - O čem to mluvíš?
Sháněla jsem tě.
- Jsem v práci. - To už vím.
No tak, záhada vyřešena. Sbohem, Miriam.
Chtěla jsem mluvit s mámou, ale telefonovala
a předtím nebyla doma.
Proč jsi byla doma?
Převléknout se.
- Zase? - Ano.
Dneska už podruhé?
Ano. No, potřetí, když přišla Dinah se šaty z Bergdorf’s.
Potřeboval bych někoho mladého, aby mi to vysvětlil.
Poslyš, mám skvělé zprávy.
Dnes večer budu v Show Gordona Forda.
Co bys tam dělala?
Stand-up.
Jako host?
Jako host.
No to mě...
Chci sehnat mámu,
protože pro vás mám dva lístky.
Začíná to v 9:00,
tak byste měli být na místě v 8:30.
8:30. Dobře. Budeme tam.
Paráda. Musím jít.
Sedím tady ve spodním prádle...
Nechci to slyšet.
- Ale já... - Už ani slovo. Ahoj večer.
- Počkej, Miriam? - Ano?
Je to opravdu úžasné.
Díky, tati.
Monolog se sám nenapíše, hoši.
Rose!
Ne, nechoď sem. Právě jsem všechny rozmístila.
No tak! Musíme jít.
Kam?
Volala mi Miriam.
Dneska večer bude v Show Gordona Forda.
Bude tam vystupovat.
Tak to se má.
Musíme tam být v 8:30.
Tak dodělej, co musíš, protože musíme vypadnout, musíme si pospíšit.
Nikam nejdu.
Jak to myslíš, že nikam nejdeš?
Miriam bude v televizi.
Kdyby mě tam chtěla, tak by se mě zeptala sama.
Volala tobě a zeptala se tebe. Tak tam jdi a pak mi o tom řekneš.
Říkala, že se ti snaží dovolat celý den, ale linka je už čtyři hodiny obsazená.
A ty tomu věříš?
Proč by lhala?
Protože je prolhaná, stejně jako její děti.
To si nemyslím.
Jak dlouho nám lhala o tom, že dělá stand-up?
A o tom, že Susie je instalatérka?
Když nám volala během Ethanovy falešné oslavy,
říkala, že je v Praze, i když byla v New Yorku.
A já rozhodně netelefonovala čtyři hodiny.
Nejsem nějaká čtrnáctiletá fanynka, co chce utéct s Elvisem.
Možná je něco s telefonem.
S telefonem nic není. Celý den jsem doma.
Přece bych to věděla.
Možná byl vyvěšený.
Ten telefon určitě nebyl...
To neznamená, že mi někdo volal...
Haló.
Rose! Snažím se vám dovolat už čtyři hodiny.
Midge dneska bude v Show Gordona Forda. Má pro vás lístky.
Děkuju za zavolání, Joeli.
Musíte tam být v 8:30. Začíná to v 9:00.
Dobře, Joeli.
- 8:30. - Děkuju, Joeli.
Mám počkat, až to potvrdíte.
Haló?
Rose! Konečně! Snažím se ti dovolat celé hodiny.
Poslyš, Miriam chtěla, ať ti zavolám,
ať víš, že dneska vystupuje v Show Gordona Forda.
Já vím...
Prý tam máme být v 8:30, ale já bych tam byla už v 8:15.
V 8:15 rozdávají věci zadarmo.
Frisbee, chňapky, sklenice na víno se skřítky...
Sbohem, Shirley.
Haló?
Haló, paní Weissmanová?
Proboha, že vy ale ráda telefonujete.
Já ale...
Slečna Miriam se s vámi snaží spojit.
Dneska bude vyprávět vtipy v Show Gordona Forda.
- Má lístky. - Proč šeptáte?
Janusz nechce, abych s vámi už mluvila.
Říká, že jste upírka, co z nás vysává život.
Zeldo? S kým to mluvíš?
Tohle se nestalo. Sbohem.
Dobře, takže...
Rose Weissmanová.
- Mám ji. - Konečně, už to jsou hodiny!
- Midge chtěla, ať vám řekneme... - Že bude v pořadu.
Jo. Buďte tam do...
8:15, jestli chci Frisbee. Já vím. Slyšela jsem. Díky.
- Kolik času máme? - Hodinu.
Jdeme!
Nechápu, proč jsi neřekl Antoniovi, aby nám zavolal taxíka.
Žádné tam nebyly, Rose.
Samozřejmě, že ne, nenechal jsi ho zapískat.
- Co? - Píšťalkou na taxíky.
Když na ni zapíská, objeví se taxíky.
Musely by tam být, aby ji slyšely.
Ta píšťalka není kouzelná.
Antonio není kouzelník. Tohle není Narnie!
Bože můj.
Tak teď už víme, proč před budovou nebyly žádné taxíky.
Všechny jsou tady.
Najdi světlo.
Nevidím světlo. Máš píšťalku?
Haló? Pane taxikáři? Haló!
Promiňte? 30 Rockefellerovo centrum?
- Nikoho nevozím. - Proč?
- Výměna směny. - Co říkal?
Nikoho nevozí.
Protože jsi nepoužil píšťalku.
Zkusil bych metro, chlape!
- Promiňte, máte volno? - Ne. Výměna směny.
Promiňte, potřebujeme taxíka. Hej! Málem jste mi přejel nohu.
- Promiňte, máte volno? - Ne.
Promiňte!
Taxi!
Potřebujeme taxíka.
Výměna směny, dámo.
Nechápu, proč měníte směny všichni najednou.
Čím máme jet?
Máte volno? Jedeme na 30 Rockefellerovo centrum.
- Hodně štěstí. - Promiňte! Potřebujeme taxíka.
- Nemáme píšťalku. - Promiňte, dámo.
Promiňte, potřebujeme taxíka.
Vím, že je výměna směny...
- Promiňte... - Ne.
Moje dcera bude v televizi.
- Dám vám 10 dolarů, když nezměníte směnu! - Ne.
Volala a telefon byl vyvěšený. Vůbec jsem to nevěděla.
Ale moje vnučka na něj už dosáhne.
Dám vám 10 dolarů, když nezměníte směnu.
Ne, promiňte.
... vztah od doby, kdy ji manžel opustil a ona se dala na komedii,
což jsem doufala, že přejde, ale jak se ukázalo...
20 dolarů za svezení plus tolik, kolik bude stát jízda.
A jestli někdo ve vaší rodině potřebuje doučování
z pokročilé algebry nebo diferenciálních rovnic,
nebo kladnou divadelní recenzi ve Village Voice,
tak to taky můžu zařídit!
Co se to děje s těmi taxíky?
Já tomu muži nabídl peníze a služby...
Já nabízela snubní prsten a nic.
A on přesto... cože?
Koukal na mě jako na blázna.
Jak jsi mu mohla nabídnout snubní prsten? Ten patřil prababičce.
Neměň téma.
Zdědil jsem ho. Je ohromně cenný.
Ani ho nenosila.
Všila si ho do paruky, aby ho nikdo neukradl.
Autobus! Vidím autobus! Kéž bychom měli tu píšťalku!
- Počkejte! - Zastavte ten autobus!
- Počkejte! - Zastavte!
Zastavte! Nejezděte!
Počkejte!
Promiňte, pane řidiči! Moje dcera bude v televizi!
Dobře, lidi! Připravte se na rozdávání Frisbee z Show Gordona Forda!
VAŠE ŠŤASTNÁ ČÍSLA JSOU 46, 24, 11, 6, A 5
Tady to máš. Tvoje vtipy. Hezky přehledně. Přečteš to?
- Jo. - Předám to dál.
Mohla bych přesunout tvou večeři s Shel. Mám?
- Proč jdu na večeři s Shel? - Protože jsi to říkala.
Nesnáším Shel. Zruš večeři s Shel.
Podle mě lepší sestavu vtipů nevymyslíme.
Sereš se mi do nejlepší sestavy vtipů, když o ní mluvím!
Takhle to je lepší. Počkat!
Potřebuju večeři s Shel.
- Zruš to zrušení. - Večeře s Shel platí!
Alan Shepard! Americký hrdina. Jsem rád, že tu jste.
Je mi potěšením.
- Vidím, že jste dostal košík. - Ano. Je velký.
Chtěli jsme, aby byl vidět z vesmíru.
Předem se omlouvám za jakékoliv vtipy
o emzácích nebo jestli někdo během pořadu vykřikne
frázi „trysky nahoru“.
Stačí podepsat fotku pro mou ženu a odpustím vám.
Platí. Uvidíme se tam.
- Maiselová. - Gordone. Zdravím.
Moc se těším na dnešní večer.
Co to máš na sobě?
Cože? Šaty? To je chyták?
Vypadají trochu nóbl.
Já nevím. Vystupuju v Show Gordona Forda.
To chce nóbl oblečení.
- Vystupuješ? - Ano.
Tak bych to neřekl.
Říkám snad vtipy někoho jiného?
Snad ne Buddyho Hacketta. Jeho tým je horkokrevný.
Vyjasníme si to. Ty vůbec nevystupuješ.
Budeš tam jako scenáristka.
Scenáristka?
Zkus si najít a hodit přes to svetr.
Susie.
Pane Forde.
Pane Forde. Pane Forde, Susie Myersonová, Midgeina manažerka.
Vím, kdo jste.
Poslyšte, moje klientka měla dojem, že dnes v pořadu vystupuje.
Proč měla takový dojem?
Asi za to můžete vy.
Říkal jsem, že bude v pořadu, a taky že je.
- Ale ne jako komička. - Ne.
Ale ona je komička.
Ne tady. Tady je scenáristka.
Přijde jako scenáristka.
Jak? Vystoupí s reklamou na lék proti hemeroidům?
Představím ji jako svou scenáristku,
položím jí pár otázek, ona je zodpoví a to je vše.
- Proč? - Co proč?
Proč ji tam dáte jako scenáristku? Koho zajímají scenáristi?
Je to zajímavost do pořadu.
Jako když se v zoo narodí panda, ale ne tak roztomilé.
Ona není panda.
Nemusí tam být vůbec. Můžu tam dát Mela.
On vypadá jako panda, tak by to šlo líp.
- Gordone. - Musím jít.
Uvidíme se tam. Nebo ne.
Děláš si prdel?
Mikeu!
- Mikeu! - Bože! Co? Co je, Susie?
Co kurva chceš?
Řekl jí, že tam vystoupí, a není to tak.
Že není? Je na tabuli.
Nejsi náhodou producent? Jak to, že to nevíš?
Proč je tady, když nevystupuje?
Bude v pořadu, ale jako panda.
Cože? Jako v kostýmu?
- Metaforicky. - Nevím, co to znamená.
Je to sračka. To to znamená!
Hele, velká rozhodnutí dělá Gordon.
Říká, že ji chce uvést jako scenáristku.
Cože? Jako s reklamou?
To jsem taky říkala!
To zní jak naprostá sračka.
Sprav to, Mikeu.
Uvidím, co se dá dělat.
Hned to sprav!
Uvidím, co se dá dělat!
Minutku, dámy a pánové.
- Co to je? - Poslední návrh na úvod.
Lepší. Dej to Teddymu.
Kolem Midgeiny účasti panuje jistý zmatek.
Nepleť se do toho.
Už jsem v tom! Jsem producent.
Změnil jsem to na zajímavost. Rychlý rozhovor.
Dobře. Ale já...
Pořad začíná, Mikeu.
Neodmoderuje se to samo.
...za méně než minutu začínáme.
Čeká vás skvělá podívaná.
Za chvíli začínáme, tak si udržte tuhle energii.
Pořad je živě vysílán...
Rose! Abe! Abe! Tady! Tady!
Shirley! Kde je Moishe?
Bere léky na bolest. Myslel, že je Eva Peronová,
tak jsem ho nechala doma. Mám tu pro vás Frisbee.
Rose! Abe!
- Zdravím! - Ahoj!
Udržujte volný průchod.
Pokud budete muset odejít, odejděte potichu.
Nouzové východy jsou na obou stranách vzadu.
Krom toho se nechte slyšet,
abyste ukázali Gordonovi, že jste tu rádi!
Dobře. Tak jdeme na to!
Hlasitý potlesk! A pět, čtyři, tři.
Dámy a pánové. Je tu Show Gordona Forda!
Dnešními hosty jsou astronaut Alan Shepard,
senzace z Broadwaye Carol Burnettová,
plus speciální host, scenáristka Gordona Forda!
Tady ho máme, Gordon Ford!
- Pane Sheparde? - Jsem připravený.
Hodně štěstí.
Díky. Je hezké mít vás zase na Zemi.
Gordon Ford je génius!
Někdo je stydlivý.
To se nesluší, ne se mnou.
Nevidíš snad mou
stydlivost převelikou?
A nemusíš se bát, já to chápu.
Já se vždycky styděla.
Přiznávám, že jsem stydlivá.
Nenapadlo tě, že tuhle sebevědomou masku
nosím, abych skryla svou stydlivost?
Tak vem na to jed,
že stydlivá jsem jakbysmet,
i když by to pár mých známých mohlo popřít.
Hluboko uvnitř jsem stydlivá a tichá jak myška.
I když dnešek stojí za hovno, oříšky Alana Sheparda byly vynikající.
Midge? Haló, Midge? Jste Midge?
Midge. je tamhle.
Skvělé, díky.
Midge? Zdravím. Jsem Plum.
Já vím. Je to nelichotivé rodinné jméno.
Co potřebujete, Plum?
Ne. Já můžu pomoct vám.
Jsem vaše dnešní manažerka.
Jak to myslíte, moje manažerka?
Skutečný manažer teď řeší pořad,
tak vám přidělili mě.
Nepracujete ve ztrátách a nálezech u kluziště?
Dneska ne!
Můžeme?
Já ne, pane.
Tak kdo, pane?
Kde a kdy pane? Jsem tak nervózní.
Tak jdeme na to, fešáku.
Pojďme za zábavou, fešáku.
Jsem jen jediný muž.
Stydlivé dámě chybí nějaký muž.
Stydlivá...
Carol Burnettová, dámy a pánové.
To bylo fantastické, Carol. Už se těším na příště.
Hned po reklamě našeho sponzora se k vám vrátíme.
A konec!
Počkejte tady.
Dobře, tudy.
Musíš sedět na stoličce? Gauč je hned vedle.
Ten je pro skutečné hosty.
Nemám dovoleno mít opěradlo.
Stolička je před kamerou. Pořád je můžeš rozesmát.
Nemusí to bejt úplně na hovno. Tak, kozy...
- Ne. - Jasně.
Scenáristka na stoličku.
Jste nalevo, aby se Gordon mohl co nejrychleji dostat ke stolu.
Jasně.
- Super. - Děkuju.
- Koukni na ni! - Rose, hele! To je Miriam!
Midge, tady!
Miriam! Našel jsem tvou matku!
Telefon byl vyvěšený!
Šel jsem pro ni domů!
Jeli jsme autobusem! Bylo to šílené!
To je jeho bývalá žena.
A jsme zpátky za pět, čtyři, tři.
A jsme zpátky.
Tohle je Show Gordona Forda a já jsem pořád Gordon Ford.
I když bych si rád nechal
všechny zásluhy za to, co tu vidíte, nemůžu.
Tam vzadu v kancelářích otročí armáda mužů a žen,
abych já sem mohl přijít a vypadat vtipně.
Tak mě napadlo, že byste jednu dělnici chtěli poznat.
Chtěli byste?
Tak přivítejme v Show Gordona Forda
naší interní scenáristku.
Dámy a pánové, seznamte se s Midge.
- Zdravím, Midge. - Zdravím.
Už tu pracujete pět měsíců.
Tak se musím zeptat na něco důležitého.
Co si, vlastními slovy, myslíte o šéfovi?
Je skvělý, Gordone.
- Pohledný? - Ano.
- Okouzlující? - Jako princ.
Zdatný žonglér? Umí to s dětmi?
Zvládne cokoli.
Midge je jedna z našich šesti scenáristů.
Možná si všichni říkáte,
co vlastně dělají televizní scenáristé?
Každé ráno se sejdou v zasedačce,
dají si bagely a kafe, přečtou si noviny,
předstírají, že umí přihrát míč
a zhruba touhle dobou
pro mě začnou vymýšlet monolog.
Vždy připravení.
Tím pohledem mi vypaluješ díru do hlavy.
Máš štěstí, že nemířím níž.
Takže, Midge, naše interní scenáristko, rád bych se vás zeptal,
jaký je rozdíl mezi scenáristy a scenáristkami?
Přemýšlejte, zatím koukneme na ostatní.
Jerry, otoč tu kameru.
Dámy a pánové, Ralph Emerson, Cecil Green,
Adam Portnoy, Mel Rubens a hlavní scenárista Alvin Blank.
Scenáristé Show Gordona Forda.
Moje skupina zbojníků.
Nazdárek. Zdravím.
Otoč to zpátky.
Kde jsme to byli?
Ano, u rozdílu mezi scenáristy a scenáristkami.
Scenáristky píšou mnohem víc vtipů o jízdě na koni, Gordone.
A o trávení svých manželů.
A po práci se rády mazlíme.
Dobře. A teď slovo od našeho sponzora.
- Cože? - Cože?
- Dej tam reklamu. - Jakou reklamu?
Nějakou najdi.
To je vše?
Ať jsou napjatí.
Dáme si reklamu, dámy a pánové.
Zůstaň na stoličce.
Zbývají ti ještě čtyři minuty.
Hodil jsem tam reklamu.
To vím. Ale neměl jsi to dělat.
Ne na čtyři minuty.
- Tak jsem ji tam dal dřív. - O čtyři minuty.
Po reklamě zabalím pořad.
Po reklamě zbývají další čtyři minuty.
- Posloucháš? Vím, že se opakuju. - Předělám to.
Na čtyři minuty? Kdo jsi, Mae Westová?
- Co ode mě chceš? - Čtyři minuty.
Obsah. Přiveď dalšího scenáristu. Rozhovor s manažerem.
Rozhovor s Plum. Co tu sakra dělá Plum?
Nikdy nedávají reklamy takhle brzy.
V tomto segmentu jim zbývají ještě tři minuty a 56 sekund.
Stopuju si to.
Co sakra dělá na stoličce?
Šlo to do kytek.
Co jsi udělala?
Proč je všechno moje... Jo, dobře, můžu za to já.
Kamarádka přemluvila Gordona, aby ji tam dal.
Jelikož je malej kluk poháněnej výhradně svým egem a malým pinďourem,
tak ji šoupnul od mikrofonu na stoličku.
Pak rozesmála publikum,
takže hádám, že mu ruply nervy.
Fajn. Udělám další čtyři minuty u stoličky. Spokojenej?
Je vtipná, Gordone. Ty jsi ten, kdo ji najal.
Věděl jsi, že je vtipná.
Další čtyři minuty po reklamě.
- Ale... - Midge, prosím.
Ještě čtyři minuty a pak se můžeme všichni opít nebo jít spát
nebo najet autem do zdi.
Já asi udělám všechno.
Fajn.
Díky.
- Archie. Jsem tady. - Konečně.
Jdu pozdě? Co dělala?
Seděla na stoličce.
Dobře. To zvládne. Zdravím. Jsme manželé.
- Miriam. - Miriam, tady.
Miriam, musím říct,
že i když z tvých úst nevyšlo jediné slovo,
je pořád velká senzace vidět tě na té stoličce.
Díky, tati.
Miriam.
Víš, že můžeš otěhotnět, když takhle dřepíš.
Jednou jsem ti to řekla a od té doby to pořád slyším.
Protože je to kravina.
Jen chci, abys věděla, že jsem dojatá,
že jsi řekla tolika lidem, aby mě sem dneska pozvali.
No, měl to být důležitý večer.
Chtěla jsem tě tady.
Měl být?
Je. Je to pro mě důležitý večer.
Chtějí vás zpátky na místě?
To se mě ptáš, Plum?
Ne.
Uvidíme se později, mami.
Midge. Klobouk dolů.
Za dvě minuty pokračujeme, lidi. Zůstaňte prosím sedět.
Můžeme to vyřešit zítra. Jsou to další čtyři...
Stolička, stolička.
Můžu chvilku mluvit se Susie?
Na chvilku. Na vteřinu.
Co se děje? Přemýšlíš?
Buď přemýšlíš, nebo tlačíš.
Susie, zbývají mi ještě čtyři minuty. Čtyři minuty.
Dobře.
Čtyři minuty. Rozumíš?
Ano. Čtyři minuty.
Čtyři minuty.
- Čtyři minuty. Máš čtyři minuty. - Čtyři.
Praštím tě do ksichtu. Je mi fuk, jak to bude vypadat.
Přemýšlím, že něco udělám, Susie.
Něco lehkovážného, co by nám oběma mohlo pěkně zavařit.
- Jo? - Mohlo by nás to zničit.
Mě určitě a tebe tím pádem taky.
Dobře.
Já jen...
Šedesát vteřin.
Co na to říkáš?
Kariéru jsi začala lezením na pódium,
kam tě nikdo nezval,
a říkala jsi věci, co nikdo nechtěl slyšet. Tak...
Vystrč prsa.
Vystrčit prsa.
Připrav se, Mikey.
Třicet vteřin. Všichni zpátky na svá místa, prosím.
Chci, abys věděl, že jsem nechtěla ovlivnit tvoje rozhodnutí.
Doufala jsem, že mě tam jednou dáš sám.
Tohle není osobní, je to jen...
Nebylo to hezké.
- A znáš to pravidlo. - Znám.
A jsme zpátky za pět, čtyři, tři.
Já na pravidla nikdy moc nebyla.
Jsme zpět s naší scenáristkou.
Tak, Midge, je tu něco, co mě štve od chvíle, co jste nastoupila.
V zasedačce máte mnohem lepší kafe,
než v kuchyňce. Jak to?
To nemůžu vědět, Gordone,
protože, a to je vtipné, ve skutečnosti nejsem scenáristka.
Cože?
Jsem komička.
Jen jsem dělala, že jsem scenáristka, abych tu mohla použít záchod.
Tak já se teď pustím do toho, od čeho tu jsem, ne?
Co to děláš?
To se uvidí.
Dobrý večer, dámy a pánové.
Jste svědky židovského únosu.
Nejsou v tom žádná letadla.
Nikdo nechce na Kubu,
chci jen čtyři minuty ve vysílání a odvoz k doktorovi, až budu stará.
To je na Židech to hezké. Unášíme jen rozhovory.
Pravda je, že tu s vámi dnes vůbec nemám mluvit.
Když jsem opustila stoličku, porušila jsem důležité pravidlo.
Ale poslední dobou dělám spoustu věcí, co bych neměla.
Jako stát se komičkou. To všechny překvapilo.
Obvzvlášť mě.
Byla jsem jen manželka a matka na Upper West Side.
Upper West Side? Vážně?
Moji rodiče jsou dnes v publiku.
Promluvte si s nimi o parkování.
Můj otec o tom má celou konspirační teorii.
Není to teorie. V Upper West Side je spousta Židů
a ne dost parkovacích míst. Spojte si to.
Takže jsem byla jen manželka a matka a jednoho dne mě manžel opustil.
Na Den smíření.
Den, kdy Židé mají půst a odčiňují své hříchy.
V ten den se mě rozhodl opustit. Kvůli své sekretářce.
Nedivím se mu. Měla v kabelce mentolky.
Přiznám se, že na chvíli to bylo hrozné.
Ale zapadlo slunce a já mohla zase jíst.
Zničehonic jsem byla svobodná. Nevěděla jsem, co mám dělat.
Tak jsem vypila litry košer vína,
dolezla na jeviště, popadla mikrofon
a v tu chvíli se vše změnilo.
Zjistila jsem, jaké to je, když mě lidé poslouchají.
Tedy, ne chlapi, ale ostatní.
Tedy, ne moje matka, ale ostatní.
Dobře, ne moje děti, partneři,
zaměstnavatelé, spolupracovníci, řezník. Ale cizinci, cizinci mě milují.
Jo.
Jak ses sem sakra dostal?
Jsem kouzelník.
Vlastně bych měla být ráda, že mě manžel podvedl
právě s tou, se kterou mě podvedl, protože byla,
podle Časopisu lékařů amerických, idiot.
To neříkám proto, že spala s mým manželem.
To proto, že jsem ji viděla, jak se v kanceláři ptá
umělé kytky, jestli nechce zalít.
A pak čekala na odpověď.
Celých 10 minut.
A pak se zeptala konvice, proč je na ni naštvaná.
Takže když vás manžel opustí kvůli tomuhle, bolí to míň.
Byl to dobrý pocit, když se po jejich prvním večírku
lidi ptali: „Hráblo mu snad?
Omluvila se popelníku pokaždé, když típla cigaretu.“
- To jste řekli vy? - Jo.
Na večírku.
Už delší dobu jsem svobodná.
Docela dlouho.
Když se znovu vdám,
máma mi bude muset ohledně rozmnožování osvěžit paměť.
Vlastně si nejsem jistá, jestli mě ještě
vůbec nějaký vážný vztah čeká.
Chci říct, pracuju v noci.
Domů se vracím načichlá cigaretami a chlastem
se rtěnkou na límečku, mou.
A muži v mém životě už nejsou partneři ani milenci.
Jsou materiál.
Materiál pro moje vtipy.
Jestli líbají nahlas, nebo mají přezdívky pro části svého těla,
jako své nohy, no tak, mýdlo seženete kdekoli.
Když se v pátek pohádáme,
tak to v sobotu večer vyprávím zednářům,
co jsou vždycky na mé straně a říkají, že mám na víc.
Navíc mám děti. Dvě. Kluka a holčičku.
Jejich jména mám na jazyku.
Jsme Židé,
takže syn byl na obřízce týden po narození.
Dcera si na trauma musí počkat, dokud nebude mít věk
na nakupování s mou matkou.
Na tom něco je.
Vím, že kvůli mé situaci
bude má dcera jiná než já.
Bude tvrdší. Nezávislejší.
To je děsivé slovo: „nezávislá.“ Zvláště pro ženy.
Nebylo to slovo, které jsme měly znát.
Já nezávislá nebyla. Matka taky ne.
Ale teď jsem na vše sama.
Takže když budu chtít vyměnit pneumatiku, tak to jistě udělá někdo jiný.
Jsem nezávislá, ne idiot.
Už měsíce jsem nemluvila s umělou kytkou.
Moje děti, přísahám, že si na jejich jména vzpomenu.
Je nevyhnutelné, že mě budou nenávidět, až vyrostou.
Jako každý jiný rodič trávím bezesné noci přemýšlením
o tom, co o mě mé děti řeknou svým psychiatrům.
Že jo? Vy to znáte.
„Nebyla doma, zmeškala můj basketbalový zápas,
museli jsme ji poslouchat nonstop celý týden
a nechala se provokovat celé hodiny, než ji napadlo, jak mi vtipně odseknout.
A ředila nám pití.“
Proto musím být hodně slavná.
Když jste hodně slavní, všichni vás milují,
aspoň do čtení závěti.
Slyšela jsem příběh o Mary Martinové, hvězdě Broadwaye.
Její řidič onemocněl, musela jet taxíkem
do divadla, kde vystupovala.
Vlezla dovnitř, taxikář se zeptal, kam jede.
Neměla ponětí.
Ani kde to divadlo bylo, ani jak se jmenovalo.
Je příliš slavná na to, aby to věděla.
Je tak slavná, že si někdo všimne
že tam není a najde ji. Musí jen stát na místě.
Takovou slávu bych chtěla.
Takovou, abych nemusela vědět, kdo jsem a kam mířím.
Kdy za mnou v restauraci přijde Bob Hope a řekne:
„Jsem Bob Hope. Asi si mě nepamatujete.“
A já řeknu: „Pamatuju. Dám si to kuře.“
Chci bohatý život.
Chci zažít všechno.
Chci porušit každé pravidlo, které existuje.
Říkají, že ctižádostivost není u žen atraktivní. Možná.
Ale víte, co vážně není atraktivní?
Čekání, až se něco stane.
Koukat z okna a vědět, že život, který máte žít, je tam venku,
ale nebýt ochotný otevřít a jít si pro něj,
protože vám řekli, že nemůžete.
Zbabělci jsou roztomilí jen v Čaroději ze země Oz.
Ethan a Esther. Věděla jsem, že si nakonec vzpomenu.
Byli jste úžasné publikum.
Chci poděkovat vám, Gordonu Fordovi
a hlavně obchodu Bergdorf Goodman
z celého srdce. Děkuji a dobrou noc.
Kéž by si vzala jiné šaty.
Zvládla jsi to, Miriam!
- To mě poser. - To mě poser.
Nestůjte tam jak tvrdé y. Pojďte sem, Maiselová.
Posaďte se. Hned teď.
Kde se to proboha vzalo?
Vždycky to tam bylo. Stačilo se zeptat.
To bylo naprosto úžasné. Opravdu.
A musím s vámi souhlasit. Rozhodně nejste scenáristka.
To je ta nejhezčí věc, jakou mi kdy někdo řekl.
Pěkně jsem si naběhnul, dámy a pánové.
Věděl jsem, že je tahle dáma vtipná, ale ne jak moc.
Jsem ráda, že jste nevypnuli kamery.
Vypnuli. Zvládnete to znovu, že?
Určitě.
Dámy a pánové, myslím, že jsem vám řádně nepředstavil
tuhle velmi, velmi vtipnou dámu.
Tak to teď napravím.
Dámy a pánové, poprvé, ale určitě ne naposled,
tu v Show Gordona Forda máme
velkolepou, kouzelnou, úžasnou paní Maiselovou.
To je matka mých vnoučat.
To je moje bývalá.
Máte padáka.
O ŠEST MĚSÍCŮ DŘÍVE
Tak pamatuj, nečitelně.
To nedává smysl.
- Mám tě naučit, jak být slavná? - Až se to naučíš sám.
Tak by se neměla chovat ta,
co celý večer jedla krevety zdarma.
Když někdo chce tvůj autogram, měl by přečíst tvé jméno.
Ne. Špatně.
Pokud ho přečtou, budou se cítit ošizeni.
Budou vědět, že jsi chodila do školy.
Že umíš vypsat šek.
Fajn, tady. Co myslíš?
Co to je?
Můj autogram.
Alespoň tři písmena přečtu bez námahy. Znova.
Kdo tě naučil, jak být slavný?
- Narodil jsem se slavný. - Aha.
Připlaval jsem po Nilu v košíku
plném líčidel a instrukcí k řemeslu.
To je úžasný příběh.
Sám jsem ho vymyslel.
Chceš slyšet ten o stepujících kobylkách?
Chceš ještě něco?
- Nabízíš ještě něco? - Zaplatíme.
Děkuji ti za hostinu.
Nemáš zač.
Byl to skvělý večer.
Souhlasím.
Pořád sněží?
Jestli jo, tak nebudou žádné taxíky.
Vlaky budou mít zpoždění.
Možná budeš muset poblíž hledat přístřeší, dokud nepřestane.
Už jsem hledala přístřeší.
Teď musím ráno ke zpovědi.
V poslední kóji vlevo umí hebrejsky.
No? A co tohle?
Pěkné. To je prakticky sanskrt.
Teď zapracujeme na ignorování lidí,
které znáš, když stojí
kousek od tebe. To dělají všichni slavní.
Proč jsi tak jistý, že budu vážně slavná?
Prostě to vím.
Viděl jsem tvoje vystoupení. Viděl jsem, jak jsi utekla policii.
Takže běhání a mluvení.
Umíš toho spoustu.
Asi se ti z mých šatů zatočila hlava.
Hlava se mi zatočila už dávno.
Proto ji mám nakloněnou doprava.
Já ti nevím.
Doufám, že máš pravdu, protože nemám plán B.
Vsadila jsem všechno na jednu kartu.
Dovol.
Miluju muže, který mi krade jídlo.
„V centru pódia čeká světlo reflektoru.
Stačí tam jen vystoupit a přivlastnit si ho.
V tu chvíli vás všichni budou znát.
Budou znát váš důvtip,
váš intelekt, váš úsměv.
Vaše velké, výrazné oči.
Budou vůči vašemu kouzlu bezmocní.“
To musí být hodně malé písmo.
„Padnou vám k nohám
a budou uctívat vás a vaše šaty.“
Můžu to vidět?
Jestli někdo uvidí, že umíš číst, nebudeš slavná.
„Vaše šťastná čísla jsou 46, 24, 11, 6 a 5.“
Záleží, jak to pochopíš.
Dej na mě,
velmi brzo, v ne moc daleké budoucnosti,
budeš za tu čínu platit ty.
Týden od 24. jsi v Orlandu a v Palm Beach, s těmi daty už nemůžeme hýbat.
Pak máš Chicago, Minneapolis, a na dva týdny možná Vegas.
Tak roztahané a samé cestování.
Charo nám nabídla letadlo.
Tak to je tím pádem v pořádku. Co Palace?
Na tom pracujeme. Mluví o prosinci.
Nechci být na svátky v Londýně.
- Já vím. - Chci být v New Yorku.
Předali jsme zprávu.
Nikdy nejsem na svátky v New Yorku a tentokrát chci být.
Rozumím. Na svátky v New Yorku. Tečka.
Pokud to jindy nepůjde, fajn.
S tím hlukem nic nezmůžou.
Už tam dole skákají celé hodiny.
Jako by tam byla Ruby Keelerová.
Zaťukám na dveře.
Řekni, že si Yoko stěžuje. To jim zatne tipec.
Ještě než se rozejdeme, co mám v úterý?
Nic.
Budeme něco zamlouvat?
Ne, ale pracuješ v neděli, pondělí a středu.
Ale co úterý?
V úterý můžeš odpočívat.
Zavolám pár lidem.
Tady to stiskneš, otevřeš si nabídku,
přejedeš na obálku, stiskneš a napíšeš zprávu.
Proč jim nezavolám?
Někdy je lepší napsat.
- Kdy? - Při zpoždění.
Můžu zavolat.
To je na mobilech super, stejně jako focení.
- Fotit můžu foťákem. - A když ho nemáš?
Vryju si to do paměti.
Taky můžeš natáčet.
Má to jaderné kódy? Můžu bombardovat?
- Ne, nemůžeš. - Můžu tím mluvit s emzáky?
Můžu ti ukázat, jak poslat SMS?
Můžeš to zkusit.
Takže přejedeš na číslo, pak na písmeno, které chceš.
Užij si ten telefon, Frankline.
Počkej, mám tu šílenej bordel.
Otevřela sis bordel, nebo je tam nepořádek?
Ta zatracená uklízečka všechno přesunula.
Nemůžu najít brýle na televizi.
Koukni se v krabičce u kytky.
Nedělej, že víš všechno.
Krabička u kytky.
Nevíš všechno.
Nepřesunula je. Nikdy to nedělá.
Koukni do krabičky u kytek.
Víš, i když jsi na jiném kontinentě, tak mě pěkně sereš.
Našla jsi je?
Ne.
Máš to nahrané?
Jo, je to spravené.
Víš to jistě?
Ano, zkontrolovala jsem to.
Připomeň mi, co se stalo včera?
Vykopli toho chlápka, co nevěděl,
jakou postavu hrál Danny Bonaduce v The Partridge Family?
No, tak to bych nevěděla.
Je to přece Danny, proboha.
Máš to?
Mám to. Máš to?
Mám to. Dávám to tam.
Dávám to tam.
- Pořád to tam dávám. - Jsem tam.
Jsem tam.
Nemačkej start dřív než já.
To říkáš pokaždé.
Protože musíme slyšet odpovědi najednou.
Já vím.
A když to budeš mít napřed, uslyšíš je přede mnou.
Já to sakra vím!
Zmáčkneme to naráz, proboha.
Už dávno jsme to mohly vidět celé.
Susie. Dostala jsi mého ptáčka?
Tu červenou? Je nádherná, nikdy jsem nic podobného neviděla.
Pojmenovala jsem ji Kurva.
Nepoděkovala jsem ti za to?
Nemáš zač. Připravená?
Jsem připravená.
Dobře, raz, dva, tři...
- Teď. - Teď.
To je ale příjemná znělka.
Vážně je příjemná.
Finální souboj šampionů.
Bude vítězem obchodní konzultant z Louisville v Kentucky, Chris Miller,
který včera vyhrál 10 000 dolarů?
Dneska jsme kontrolovali termíny
a zjistila jsem, že mám úterý volné.
Jejda. Je mi líto Delii.
Mám tam celý den volno, Susie.
A když jsem se zeptala, byla jsem za blázna.
Mám jí zavolat?
Chci, aby ses vrátila do práce.
Už jsem si odpracovala svoje. Zítra jí zavolám.
Asi si vezmu toho šampióna.
Dobře. Já toho vousatého.
Jdeme na riskantní kolo.
To bude dobré kolo.
Zpestříme si to trošku?
Už 45 let jsme to měly dost pestré. Nevím, jak to jde překonat.
Pojďme na miliardáře z Forbes za 200 dolarů.
„V březnu se jí dařilo.
Poprvé se objevila na seznamu...“
- Martha Stewartová. - Sedí,
protože je do větru, i když chlapi,
co udělali to stejné, jsou na svobodě.
- Kdo je Martha Stewartová? - Ano.
Myslím, že by mi to uznal.
„...ale tento sedmdesátník
od Disneyových v tom pořád jede.“ Johne?
- Kdo je Roy Disney? - Roy Disney.
Je to fajn chlápek.
Predátoři za 600.
Jak myslíš, že bych vypadala s bradkou?
Proč tě to vůbec napadlo?
Jestli existuje reinkarnace,
mohla bych být chlap a ráda bych, aby mi to seklo.
- Budeš plešatá? - Proč?
Myslím si, že u plešounů je divné,
když mají všechny vlasy pod bradou.
Bradka vypadá líp, když máš vlasy.
To je k smíchu.
Tohle že je k smíchu? Ne tahle celá konverzace?
Ty si nikdy nepředstavuješ, co bys byla, kdyby ses vrátila?
Ne. Pořád mám všech pět pohromadě.
Já o tom přemýšlím pořád.
Kým bych byla? Kde bych žila?
A co třeba zvíře?
Bože můj.
Myslím, že bych byla roztomilá veverka. Nebo labuť. Nebo divoký mustang.
Byla bych skvělý divoký mustang. Co ty?
Nic ze mě nebude.
No tak.
Radši zůstanu mrtvá. To mi sedí víc.
Jaký zvíře bys byla?
- Skunk. - Proč?
Hezká srst, roztomilý čumáček. A prdel jako zbraň.
- To zní jako ty. - Že jo?
Šla bych po ulici, někdo by do mě vrazil, já bych se otočila, zvedla ocas a bum!
Úplně to vidím.
A koukala bych se mezitím přes rameno.
A měla bys tu svou čepičku.
Přesně tak, pako. Co to smrdí? To smrdíš ty! Užij si rajčatovou koupel.
Rajčatovou koupel.
Jo, hoď si tam řapík celeru, chvilku si tam pobudeš.
Řapík celeru.
Příště budeš koukat, kam jdeš.
Já jsem přece Pepé le Žid.
To bolí. Přestaň.
Kreativní dohled Kateřina Hámová