Tack gode Gud att du är här.
Jag kunde inte låta dig träffa mrs Moyers ensam.
Hon är fortfarande blond, leende och ondsint.
Här krävs gemensamma ansträngningar.
När hon hotade med kvarsittning och vi trodde att det var för oss...
Det var ju för oss. Berättade jag om cupcake-incidenten?
Nej. Berätta.
För ett par månader sen var jag fräck nog att ta med cupcakes med rosa glasyr
till kakförsäljningen när Totie Nussbaum hade paxat det...
Tillskärarna sitter där uppe.
En av dem har jobbat här längre än pappa har ägt fabriken.
Det här är våra sömmerskor.
Hej, damer. Det här tyget vill jag ha.
Det är från Istanbul. Pappa har leverantörer över hela världen.
Letty, vår första knappsömmerska.
Det här är min flickvän, Midge.
Hej, Letty.
Vad hände med Talia?
Lycka till med sömnaden!
Vad hände med Talia, Joel?
Hon fick gå, så fort du ville dejta mig.
Talia hade inte en chans.
- Joely! - Där är de.
Mamma och pappa, jag vill presentera er för Miriam Wiessman.
- Moishe Maisel, så trevligt. - Nöjet är mitt.
Det här är Joels mamma, Shirley.
Trevligt att träffas.
Vilka barnbarn jag kommer att få.
Mamma, du krossar henne.
- Hur har du det med underbyxor? - Jag ligger under.
Vi har nåt, kom så får du se.
Ta inte hela dan, mamma.
Nå?
En sån flicka släpper man inte taget om.
Det här är för evigt, pappa.
Vilken storlek har du? Du är så liten.
Hela tiden sa hon: "Var är nötkakorna?"
Under tiden sålde mina cupcakes som smör
medan Totie Nussbaums kakor ignorerades.
- Är det hon? - Sträck på dig.
Falskt larm.
Papporna här är lika hemska som mammorna.
De försökte få mig att bli tränare.
Hur kom du undan?
- Jag fejkade en krigsskada. - Nej.
De här killarna vet ingenting om min bakgrund.
Ingen ifrågasätter en krigshjälte. Sen frågade jag...
Jag gav dig tecken för över en timme sen.
- Klockan är bara 21.30, farfar. - En av oss jobbar.
Jag underhöll dina gamla vänner. Jag trodde att det var det du ville.
Du trodde fel.
- Stanna. - Va?
- Här? - Nej.
- Stanna bilen. - Midge!
Så dramatiskt. Jag är gift med Barbara Stanwyck.
- Det är en dollar och fyrtio cent. - Vänta lite.
Vad gör du?
Jag går hem.
Du är hemma i gryningen.
Jag måste inte jobba imorgon.
Uttalade jag det rätt? "Jobb"?
Jag har sett ordet i veckotidningar.
Bron är ditåt.
Bron är hitåt.
Jag växte upp här, Midge.
Jag kan se ljusen.
Ska ni sätta er i bilen, eller vad?
Följ oss bara.
Med mätaren igång? Är du galen?
Vi får kanske inte nån annan taxi.
Hur länge tror du att vi kommer bråka?
Förhoppningsvis inte länge. Jag har bara tre dollar.
Om du ska gå, fröken, så fortsätt.
Bron är åt det hållet.
- Nej, det är den inte. - Jo.
För helvete! Jag hittar inte i mitt eget kvarter.
Bron kan ha legat där nere när du var liten. Saker förändras.
Och mina vänner är förfärliga.
Allt rapande och sörplande.
Tony snöt sig i en servett och fortsatte använda den.
Du ska slippa utsättas för dem igen.
Men de är dina vänner.
Jag behöver bara dig. Det är allt.
Det dröjde innan du kom på det.
Lyssna. Vår sång.
Kom hit, Barbara.
Den här dansen lägger ytterligare 80 cent på mätaren.
Vi rundar av det till en dollar.
Pappan är med i en veterangrupp. Nu måste jag gå på deras möten.
Det slår träning.
Godmorgon.
Förlåt, skrämde jag er?
Alltid.
Det gör jag ibland.
- Hej, mrs Moyers. - Ja, hej, mrs Moyers.
Tack för att ni kom med så kort varsel.
Så varför är vi här idag?
- Det var retoriskt. - Japp.
Vi har ett problem.
Han har varit oförskämd, respektlös, oerhört störande, fått raseriutbrott.
Kära nån.
Och så är det piprökningen.
Röker Ethan pipa?
Inte Ethan, din far.
- Abe? - Min...
Han har varit här flera gånger sen problemet med lämplighetsprovet,
för att tala om er dotters framtida skolgång här.
Huruvida läroplanen lever upp till hennes nivå.
Intervjuat lärare, granskat läroböcker.
Ursäkta, det här är inte roligt.
Jo, det här är riktigt roligt.
Ni har era kunskaper. Men vi vet vad som är roligt. Det här är roligt.
Vi vill helst inte att han återvänder. Inte förrän han uppför sig bättre.
Vi har aldrig bannlyst en morförälder förut.
Till och med glada gruppen tycks bestört.
Penny, jag visste inte att du fortfarande var här.
Jag försöker komma underfund med den här nymodiga manicken.
Du har möte kl. 10.00 imorgon med produktionsteamet,
och lunch med Nadler.
- Som du ställer in. - Som vanligt.
- Vad vore jag utan dig? - Det tänker vi inte på.
- Godnatt. - Godnatt.
Du, känner du för en drink?
Visst.
Vi vill självklart att min far får se vår son ta examen,
eller när han är med i skolpjäser,
så länge vi håller honom i koppel.
Ett koppel skulle hjälpa.
Inte ett fysiskt koppel.
Jag hör dig och jag ska ta upp det med fakulteten.
- Det är allt vi begär. Tack. - Ja, tack.
Tack.
Kan vi gå?
Ni får gå.
Hur ser din dag ut?
Jag ska hoppa på ett tåg till Bryn Mawr.
Du skojar. Varför då?
Det är lunch för damerna i avgångsår 1953.
Så det blir Petra, Daniella...
Tammy, Kiki, alla tjejerna.
Som hatar mig.
De hatar dig inte.
Avskyr mig? Föraktar mig? Välj ord. "Ringaktar" är bra.
Jag försvarar dig, till en viss gräns.
Jag godtar en viss gräns. Ha så kul.
Och hälsa så hjärtligt, om så bara för att förvirra dem.
Det ska jag.
Mrs Maisel, ses vi vid nästa biblioteksinsamling?
Jag ska försöka.
- För att förra året... - Jag vet. Jag beklagar.
Du.
Ja.
Kan vi ta en drink nån gång?
Umgås? Prata om nåt annat än ungarna?
Visst. Det skulle jag tycka om.
Jag med. Jag ringer dig.
Fascinerande. Ytterligt fascinerande.
Speciellt den här sidan.
Nåja, dags för ett mellanmål.
Vad gör du?
Jag tittar på Esther.
När hon leker?
Jag vill se vad hon kommer att göra.
Det är klart att hon har nån sorts säregen talang, åtminstone för musik.
Och nu vill jag utröna vidden av hennes förmågor.
Innefattar de exempelvis litteratur?
Så jag lämnade min bok där,
och jag vill se om hon går bort till min bok.
Okej. Finns det godis i boken?
Nej, det finns inget godis i boken.
Varför skulle det finnas godis?
Vill du att hon ska gå dit hade jag antagit att du stoppat dit det.
Karameller.
Jag vill inte ge henne karameller, Rose.
Jag vill se om hon går bort till boken,
men inte för att hon tror att det finns godis.
Vad är det för bok?
Det är Varat och intet av Sartre.
Med bilder?
I Varat och intet? Nej, det finns inga bilder.
Då borde du lägga dit godis.
Bara en karamell kan göra skillnad.
Rose, jag vill bara se om hon är nyfiken på texten i boken.
Jag måste se om min dotterdotter är dottersonen jag har väntat på.
Hon kommer inte att veta vad det är, även om hon är nyfiken på texten.
Ingen vet vad det är.
Inte ens Sartre vet.
Till och med jag låtsas bara läsa den.
Låtsas?
För experimentet.
Om hon misstänker att du låtsas läsa,
tror hon kanske att det är ett knep och ignorerar boken medvetet.
Vilket skulle tyda på
en fallenhet för kognitiva resonemang, långt över hennes ålder.
Att gå till boken skulle indikera kognitiv försigkommenhet,
och att inte gå till boken
skulle också indikera kognitiv försigkommenhet.
Åh, nej, Darling har kissat på sig.
Jag skulle ändå satsa på godis.
Dumma docka.
Jag vet hur det måste ha låtit,
men jag tror att det var ett missförstånd.
Hon kan ha varit hög.
Ja, ha rökt lite, visst, vi behöver alla varva ner ibland.
Hon vill personligen be om ursäkt.
Hon kommer till Baltimore.
Hon vill se dig på inspelningen och ta med dig till Haussner's.
Jag bokar tåget nu.
Okej, njut av fruktkorgen med vinet, morgonrocken,
tennisracketen och cykeln. Vi hörs sen. Hej då.
Jag är allergisk mot krabbor.
"Det är inte din tur"? Verkligen?
- Ja. - Vill du ge mig sammanhanget?
Inte nu, Dinah.
När? Efter att James sparkat dig?
- Ska han sparka mig? - Mina presenter fick honom att ändra sig.
Du borde ha kollat med mig.
Presenterna räddade ditt skinn, Susie.
Packa en väska, du ska till Baltimore.
Du menar väl, men du missar komplexiteten.
Jag förstår den jävla komplexiteten.
Du förlorar James för att Midge inte slår igenom.
Jag ser till att Midge gör det.
Jämför dem inte. Jag håller också på Midge.
Midge får sig inget serverat som James.
Jaså? Vill du prova på att vara svart för en dag?
James har inte fått nåt serverat, han förtjänar det här.
Jag vet.
Låt honom inte gå sin väg.
Gör du det, kanske jag också går.
Och du kan inte leva utan mig.
Hur mycket kostade cykeln?
Boka biljetten.
Medan du bokar James på Paar.
Hejsan, damer!
Hej, Midge. Vad har du på dig? Jag älskar det.
Den här gamla trasan?
Ur den här månadens Vogue.
Och du då, fotomodellen?
Hon var faktiskt modell.
- Jag tog med en gammal vän. - Herregud.
Flaskan?
Min pappas. Från hans tid i kavalleriet.
- Om en fest blev tråkig, brukade vi... - Kalla in kavalleriet!
Kom. Vi får inte missa auktionen.
Eller lunchen. Jag är utsvulten.
Du har en ny. Få se bilden.
- Jag har ingen. - Va?
Jag ljög! Här är de, hela gänget.
- Har du fyra barn? - Ett till på väg.
- Hur mår Tom? - Prima.
Vad är prima? Tom?
Varför så pyttesmå smörgåsar?
De vill att vi ska förbli pyttesmå damer.
För sent.
Det här är bara två stjälkar mellan två tunna brödskivor.
En till med gurka. Hälften är gurka.
Jordgubbe på färskost.
- Den tar jag! - Varsågod.
Det är som laxsufflé.
Varför blåsa upp lax?
- Servett. - Jag är beredd.
Varför ger de oss inte kalkon och skinka på rågbröd?
Petra!
Jag behöver nåt att suga upp spriten med. Gräsmattan snurrar.
Inte för mig. Kavalleriet. Skicka hit den.
Tammy, vad bjöd du på, vapen?
Ett pilkastningsset. Mina pojkar älskar det.
- De ser farliga ut. - Nej då.
Jag är väldigt nöjd med min uggla Charlie.
Hans ögon följer mig.
Midge klarade sig bäst.
Man måste bjuda snabbt som attan för att få en Hoover Lark.
- Vilken skönhet. - Marknadens lättaste dammsugare.
Den finns inte ens på marknaden. Jag är grön av avund.
Där är mr Dee. Från sociologin.
Connie, hej. Det var länge sen.
Hur blev han ännu stiligare? Det är inte rättvist.
Vad var hans fullständiga namn?
Smeknamn för Dee-likat.
Jag kände nästan inte igen honom.
Han gav just Sandra Gutenberg en smällkyss!
Det gjorde han.
Vet han ens var den munnen varit?
Det hoppas jag, de är gifta.
- Gifta? - I åtta år nu.
Så hon är Sandra Dee? Verkligen?
Hon svär på att de inte var ett par när hon studerade.
Snälla rara.
Hon säger att de träffades efter examen och att det tände gnistor.
Enligt ryktena pillade hon på hans pillesnopp
varje eftermiddag bakom Dalton Hall.
- Hej, Sandra! - Hej, damer.
Så kul att ses.
Så, Midge.
- Så, Daniella. - Elefanten i rummet?
- Jag sa åt dig att inte ta upp det. - Det är okej.
Ja, jag konverterar till kristendomen.
Va? Nej.
- Gör du? - Midge.
Det är bra med Joel. Vi är vänner.
- Palmer är fortfarande förkrossad. - Och tillgänglig.
Han hade lika stark personlighet som ett skohorn.
Han är chefsrevisor nu.
Som jag sa.
Allt gick så fort med dig och Joel.
Palmer försvann och vips var ni ett par.
Eller var ni ett par, och sen försvann Palmer?
Han var väldigt ihärdig. Men jag dämpade takten,
för jag var jungfru tills vi gifte oss.
Tills ni var förlovade.
Vem lurar du?
- Vi såg er två mot det där trädet. - Kiki.
Ni drog nästan upp det med rötterna.
Gnuggade definitivt bort bark.
Jag visste att kikaren inte var för fågelskådning.
Jag varnade dig för honom. Det minns du väl?
Ja, Petra. Du var väldigt beskyddande.
Nu är du ensamstående med jobb.
På Gordon Ford. Är det roligt? Skrattar du hela dan?
Det är ett kneg. Men vi skrattar.
Och du uppträder. På scenen. Det är svårt att tro.
Hon höll ju tal på bröllopet. Stal all uppmärksamhet.
Jag kan inte se mig själv göra det.
Är du inte rädd att stå på scenen inför folk?
Få se.
Om det fanns nåt annat
som jag kunde försörja mig på, skulle jag göra det.
Jag snackar kemtvätt åt Ku-Klux-Klan,
slakteribiträde...
Det kan knappast vara de enda alternativen.
Bara nåt en vän sa till mig.
Nej. Inte rädd på scenen.
Men bakom scenen, på toaletterna, där är det skrämmande.
Varför gör du det?
För att jag älskar det.
Folk lyssnar på en. Dessutom får man gratisdrinkar.
Du sa att du skulle vara med på Jack Paar.
Det var bara en audition för hans program.
De har inte fattat nåt beslut än. Vi får se.
Där är Corky Fleming.
Alltid hatat henne. Hej!
- Hej, Corky. - Hej, tjejer.
- Hon strulade också med mr Dee. - Under min termin i Prag?
Alla var förtjusta i honom.
Inte jag. Han gav mig ett C.
Kavalleriet, tack.
Är detta tillåtet? Vi har inga pass.
Vi behöver inga pass.
Vi är högaktade alumni.
Kom, mina damer. Lyckan står den modiga bi!
Jag drömmer fortfarande om sovsalarna.
Luktar det mat?
Tillåter de kokplattor nu?
Icke godkänt.
De har en teve på sitt rum.
Så bortskämda.
- Hej. - Hejsan.
Rock'n'rollen låter bra.
Japp.
Petra och jag spelade "Toolie Oolie Doolie" i två månader i det här rummet.
The Andrews Sisters?
Ja. Min mamma har en av deras skivor.
Vad gör hon ikväll?
Letar ni efter era ungar?
- Vi är 30, tösen! - Våra ungar? Nej!
Förlåt.
Herregud. Är det här okej för er?
Vadå?
Vadå? Vadå säger hon.
Vadå!
Vad har vi missat?
Den här mattan var oförlåtlig.
Inte nu längre. Lärkan suger upp all smuts.
Lärkan är den lättaste dammsugaren på marknaden.
Och lätt att förvara. Nåt att tänka på, Sherry. Barb.
- Visst. - Okej.
Sov vi tre här inne? Var det så?
Hur fick vi plats med våra grejer?
Varför blir världen så mycket mindre?
Kom. Vi vill se om de fortfarande är där.
- Om vad fortfarande är var? - Kom!
Hej då.
Hej då, flickor.
Hej då.
Renlighet är en dygd.
Herrejävlar. Är jag 80?
Spindelnät!
Du ville gå först.
Det luktar som Tuts grav här inne.
Vifta med en pinne, nån.
Ta ner spindelväven.
- Fortsätt, Kiki. - Pinnen är inte lång nog.
Använd dammsugaren.
Lärkan är ingen leksak.
Kom igen, tiden rinner iväg.
Jag avskyr spindlar. Mer än allt annat.
Det här är också mindre. Allt krymper.
Våra cigarettfimpar ligger kvar.
Då kan de finnas kvar här.
Och det gör de.
Vi satte på band och blommor. Vi var så rara.
Vilken färg var det?
- Gul? - Nej, du var lila.
Blå och lila ser likadana ut.
Håll upp dem.
Jag var grön. Ge mig den.
Blå.
Rosa.
Vems idé var det att skriva lappar till våra framtida jag?
- Din. - Nej.
Definitivt din. Du tänkte alltid framåt.
- Vår orädda ledare. - Okej, här är min.
Läs.
"Älska som om ditt liv hängde på det." Jaså?
Din Kahlil Gibran-fas.
Jag gav bort den boken.
- Och gör du det? - Gör vad då?
Älskar som om ditt liv hängde på det?
Ja, det skulle jag säga.
Inte alltid. Jag borde anstränga mig mer, men ja.
Bra.
Jag är nästa. Lilla fröken blå.
"Var omtänksam. Bli smal." Unga Petra, lilla slyna!
Fortsätt.
"Vörda dina föräldrar, dina barn,"
"dina vänner, och försök vara lycklig."
- Gulligt. - Fint.
Förlåt, unga jag. Du var ingen slyna.
Här är jag.
"Läs Don Quixote på originalspråket spanska."
Jag lärde mig aldrig spanska!
Vad mer?
Bara en lång, tröttsam lista över andra böcker att läsa på olika språk.
Och jag avslutar med: "Med vänliga hälsningar, ditt yngre du."
Kiki?
Okej. "Arbeta i sju år, spara pengar,"
"res i sex månader, gift dig och skaffa barn."
Det gjorde jag inte.
- Du fick barn. - Och några till.
Där tog den historien slut.
Midge?
Okej, min tur.
Vad står det?
"Gör det inte."
- Gör det inte? - Vadå?
Det är allt. Bara det.
Avslutade du inte meningen?
Jag la till ett utropstecken och strök under det.
Få se. "Gör det inte." Skumt.
- Vad menade du? - Ingen aning.
- Minns du att du skrev det? - Nix.
- Det kanske var "Gör inte nån illa". - Varför skrev jag inte det då?
Jag vet vad det var.
Du skulle ha på dig den lila klänningen
men innerst inne visste du att du inte borde. "Gör det inte."
Det var nog inte det.
Nåt i stil med "Missa inget".
I livet. Och det har du inte gjort.
Så mycket fantastiskt som du har gjort.
- Mer än nån av oss. - Tillsammans.
Tänk på alla historier du kan berätta för dina barn.
Och för barnbarnen!
När du väl är omgift, kommer du alltid att kunna se tillbaka
på detta fantastiska kapitel och säga: "Jag gjorde det."
Ja. Det har varit ett fantastiskt kapitel.
Vänta, det står mer på min.
"Titta in hos grisen efter examen." Jag kunde ha blivit mrs Dee!
Tammy, du träffade mig nästan i ögat!
- Förlåt! - Gör ett underhandskast!
Försök inte fånga dem, Petra.
Jag spelar inte längre.
- Jag måste åka. - Jag också.
Vi lovar väl att det inte dröjer tio år innan nästa pilkastning?
- Ja! - Absolut.
- Hej då, damer. - Hej då.
- Hej då.
- Är det bekräftat? Dubbelt? Trippelt? - Till hundra procent.
- Genom min fru? - Genom Hedy.
- Är hon fortfarande här? - Såg henne nyss.
Hedy?
Hedy, stanna där!
Ja, sir.
- Vad i helvete? - Det här känns inte bra.
För fan, Hedy!
För fan.
Jag hade fel.
Jag förstår mig inte på deras äktenskap.
Hör på.
En medlem av den brittiska kungafamiljen har varit på turné i Nordamerika.
Och ni vet att alla stora medier
har försökt boka en intervju.
Vi fick just den jävla intervjun.
Ikväll kommer prinsessan Margaret att vara med i programmet en hel timme.
Den här kvinnan drog i trådar,
smickrade egon, krävde gentjänster,
och charmade snobbarna som omger prinsessan
vilket resulterade i ett mirakel av biblisk magnitud.
En applåd för henne.
Han utelämnade alla fula saker jag gjorde.
Nu får alla hugga i.
Allt kommer att ske snabbt,
så om ni gömt undan musköter eller te, dags att flytta på dem.
Mike, nu hänger mycket på dig.
- Är du beredd? - Ja.
Faktagranskarna måste hjälpa mig
med det hon har gjort på den här turnén.
Jag tar ledningen. Ge mig allt till kl. 14.00.
Hennes team säger att hon vill göra en komedisketch med mig.
Du skojar.
Hon vill inte verka stel.
Kom på så många idéer ni kan
- och ge mig dem på momangen. - Ska bli.
Anpassa monologen till kungligheterna. Roligt, men respektfullt.
Men driv med dem.
Håll det vasst, håll det Ford.
Men inte för vasst.
Men det måste vara roligt. Men inte på ett elakt sätt.
Du får snart en sträckning. Lämna dem ifred.
Roligt, men inte elakt. Vi fixar det.
Okej.
Min morgon blev precis ännu bättre.
Jane Jacobs, underbart att träffa dig.
Hej, Gordon.
Det här är kvinnan som stoppade Robert Moses
från att dra en väg genom Washington Square Park.
Mina föräldrar tog mig dit när jag först kom till New York.
Herregud, det fanns jonglörer, musiker,
den där fontänen, ett gäng skummisar, det var magiskt.
Det var då jag insåg att jag måste bo och jobba här.
Jane, du räddade inte bara en park. Du räddade ett minne. Tack.
Varsågod.
Jag måste ställa in dig ikväll.
Vi sätter igång, Mike!
Okej.
Så det var den mystiska Hedy?
Hon dyker upp då och då.
Som frun från Brigadoon.
Okej. Vem mer vet absolut ingenting om prinsessan Margaret?
- Hon är drottningens syster. - Jovisst.
- Hon har haft affärer. - Funkar inte.
- Dricker te? - Kallar all fotboll för fotboll?
"Hon pratar så här."
Så vi är körda? Showen börjar om sju timmar.
Ursäkta mig. Ni råkar ha en expert här.
- Jaså? - Midge som räddande ängel.
Jag älskar henne. Hon är prålig. Bär sin krona obesvärat.
Rätt sexig. Låter lite som Ralphs imitation.
- Är hon rolig? - I en sketch?
Jag har idéer.
Jag arbetar på dem, ni gör monologen.
- Avgjort. - Okej, tjugo på en!
Fan. Förlåt, Alvin.
Okej, hör ni, tjugo på en.
Det där var kul.
Tip-top! Cheerio!
Det är The Gordon Ford Show!
Kvällens mycket speciella gäst, med oss under hela timmen,
Hennes kungliga höghet, grevinnan av Snowdon,
prinsessan Margaret av Storbritannien!
- Prinsessan Margaret! - Vilken fullträff!
Ja!
Hejsan. Är ni här igen?
Vi skrattade så bra att en av författarna gav oss en stående inbjudan.
Så vi tänkte komma varje kväll!
Fantastiskt! Vilken författare?
- Det skulle du ändå inte veta. - Vill ni peka ut honom?
Godkväll, ni hörde rätt.
Vi har en livslevande kunglighet på showen ikväll.
Ja! Prinsessan Margaret!
Ni kanske ser några olycksbådande män i kostymer i studion ikväll.
Vissa av dem är prinsessan Margarets livvakter
och andra är mina agenter.
Har du nästlat in dig hos mina svärföräldrar?
Du låter anklagande.
Shaw sa att Storbritannien och Amerika är åtskilda av ett gemensamt språk.
Vi är också åtskilda av ett hav.
Varför får jag aldrig hyllningarna?
Orättvist.
De har andra ord för allt i Storbritannien.
De kallar en hiss för en lift.
De kallar en lägenhet en lya.
Och idag fick jag veta att de faktiskt kallar mig:
"Dig har jag inte hört talas om."
Vi är tillbaka med prinsessan Margaret.
Ers höghet, vi är alltid fascinerade
av kungafamiljens husliga rutiner.
Ni är nygift.
Jag undrar, hur ser middagen ut för er? Lagar ni mat?
Ja, jag är en otrolig kokerska, jag lagar mat varje dag.
Det är en av de två saker jag är bäst på.
- Vad är den andra? - Att ljuga.
- Så ni har kockar? - Jag tror att våra kockar har kockar.
Jag kan tänka mig att som medlem i kungafamiljen
har ni kunnat göra det mesta. Är det sant?
Nej, Gordon.
Jag har alltid haft en dröm som inte gått i uppfyllelse.
Vad är det?
Jag har alltid velat göra en väderrapport i amerikansk tv.
Tursamt nog,
är det dags för The Gordon Ford Shows väderrapport.
Lustigt sammanträffande.
Skulle ni vilja göra det och uppfylla er dröm?
Så gärna.
Varsågod.
Ni kan börja, Ers höghet.
Tack.
Godkväll, Amerika. Det här är Gordon Ford med kvällens prognos.
Kortet är fel, jag är inte Gordon Ford.
Det här var så spontant att vi inte hade tid att byta.
Vi är inte roade.
Då ber vi om ursäkt.
På tisdag får vi se mycket solsken.
Vad är det? Solsken?
Det är när solen skiner hela dan, utan moln i vägen.
Jag har fortfarande ingen aning om vad du pratar om.
Och i Rockaways ser det enastående ut för alla surfare.
Alla ni surfbejbar och surfsmurfar kan vänta er riviga vågor
när ni rider på kammen och kryssar längs Jerseys kustremsa.
Det tycks som du och dina författare ville höra mig säga de orden.
Omöjligt, för vi hade ingen aning om att ni skulle göra prognosen.
Vad gör ni där?
Markerar vilka stater som vår armé ska återinvadera först.
Inte Massachusetts! Jag har familj där.
Jag också, de är fortfarande skyldiga skatt på te.
Visst. Ta Massachusetts.
För en jättebra kväll, allihop.
Prinsessan var förkrossande rolig.
Jag vill se Paars ansikte när han ser tidningarna imorgon.
Hörde du vem han hade?
Kukla, Fran och Ollie. Dockor.
Han hade dockor!
Man kunde se marionettspelarens arm sticka ut ur Kukla.
Stackars Kukla.
Det här är vår Emmy.
Det hade tyngden, skärpan.
- Vi måste dra igång en kampanj. - Imorgon bitti.
Nyhetsavdelningen ringde. De är mållösa över att vi fick henne.
Huntley och Brinkley är förödmjukade. Herregud, vad det gör mig glad.
Drinkar åt hela baren! Varenda en härinne!
Vi gjorde det!
Jag går och sätter några slantar.
Behåll växeln.
Hejsan.
Jag heter Hedy Ford.
Trevligt att träffas i verkligheten. Midge Maisel.
Jag vet.
Jag har velat träffa dig ett tag.
Gordons första kvinnliga författare.
Den första av många, kanske.
Visst. Nu blir allt annorlunda.
Prinsessan var mycket nöjd med hur det gick.
"Toppenglad" var ordet hon använde.
Hon var så bra. Vi sa just det.
Hennes syster blir kanske inte lika glad, vilket roade Margaret ännu mer.
Vad vore poängen om vi inte provocerade drottningen lite?
Du skrev väderrapporten.
Jag kom på idén. Pojkarna gjorde det roligt.
- Gör det inte. - Vadå?
- Gör det inte. - Okej.
Oavsett om äran är din eller inte, ta den. Så gör grabbarna.
Okej.
För all del. Den delen var min.
Bra. Vi ses.
Du. Hur länge har du jobbat med Susan?
Susan?
Myerson. Hon är din manager, eller hur?
Susie. Nästan tre år nu.
Jag var hennes första artist.
Hon måste ha tagit väl hand om dig.
Hon har alltid varit envis och en riktig kämpe.
Jag var tvungen att hålla henne tillbaka ibland.
Jag förstår inte riktigt. Hur känner du henne?
Från Pembroke. Vi var rumskamrater.
- Hon har aldrig nämnt det. - Ja, du känner Susan.
Ja. Jag känner Susan.
Hedy!
Jag kommer!
Han blir orolig när jag pratar med författare. Och arkitekter.
Fortsätt så här.
Med Susan på din sida, skulle jag säga att du är på väg nånstans.
Vi ses.
Ja. Vi ses.
Där är hon.
- Hallå. Nej. - Har du saknat mig?
Hallå. Vad fan gör du här?
Dinah gav mig ankomsttiden. Var du i Baltimore?
Jag var tvungen att hålla James i handen. Ett litet missförstånd.
- Vad... - Känner du Hedy Ford?
Va?
Du kände henne innan hon blev Hedy Ford.
Har du träffat Hedy?
I baren sa hon att ni var vänner på college.
Vi var inte vänner.
Hon sa att ni var rumskamrater.
Kanske.
Kanske rumskamrater? Du märkte det inte?
- Vi var tio, tjugo stycken i ett rum. - Susie.
College är stort, okej?
Man kan inte känna alla.
Hon kallar dig Susan. Ingen kallar dig Susan.
Vad är det här, ett bakhåll?
Jag är trött. Kan vi prata imorgon?
Varför berättade du inte?
- Jag berättar inte om alla jag träffat. - Sluta.
Jag kände henne lite grann.
Tyckte du inte att det var värt att nämna
att du kände min chefs inflytelserika fru, om än bara lite?
Tro inte på allt hon säger, okej?
- Snackade hon skit om mig? - Hon sa att du var ihärdig.
Hennes examen i engelska har kommit väl till pass.
Och att du är en kämpe.
Det vet alla.
Så kämpa för mig, Susie. Prata med henne.
- Vänta. - Hon har inflytande över Gordon.
Mer än nån annan, mer än Mike Carr, hon är vår väg in.
- Nej. - Be henne säga åt Gordon att boka mig.
Vi behöver henne inte. Jag ordnar det här.
Hur "ordnar du det här"?
Jag ordnar det. Det är så jag ordnar det. Vi gör framsteg.
Mot ännu en tegelvägg?
- Det är orättvist. - Det är det inte.
Du har jobbat häcken av dig och jag har gjort allt du sagt.
Jag har hållit mig skärpt. Jag har varit en god soldat,
jag gör bra ifrån mig på jobbet varje dag och han märker det.
Det skulle vara bra för honom om han gav mig en chans, men han ändrar sig inte.
Den där tegelväggen fortsätter att slå oss båda i ansiktet.
Det är två steg framåt, tre steg tillbaka, och jag är trött på det.
Jag med!
Men vad gör man åt alla Gordons, alla Petes,
alla jävla män som styr den jävla världen?
Man går runt dem!
Man använder vad man kan och låter inte nåt hindra en.
Gissa vem som lärde mig det?
Det här räcker inte. Förstår du?
Kalla mig självisk, men jag vill ha mer.
Det här. Det vi gör. Vad de senaste tre åren har varit?
Det är ingen historia att berätta för barnbarnen!
- Det är inte bara ett kapitel! - Vem sa att det var det?
Du stormade in i ett badhus och hoppade över snoppar
- för att ge James filmen. - Ja.
Jag vill att du hoppar över snoppar åt mig!
Jag har hoppat över massor av snoppar åt dig, fröken!
Jag har hoppat över snoppar i tre år!
Du har en till snopp att hoppa över. Prata med Hedy.
Nej.
Varför inte?
Stanna upp och tänk efter, okej?
Vill du verkligen att jag ska be en tjej jag gick på college med om en tjänst?
Ja! Självklart! Har du inte lyssnat?
Är det så här du vill få ditt genombrott?
Herregud, ja! Vem bryr sig om hur det går till?
Se dig själv om tio år.
Du är en stor stjärna. På en talkshow,
och killen frågar dig hur du kom igång.
Du vill inte säga att du var tvungen be om en tjänst.
Jag kommer inte med om du inte gör det här.
Det är nu det gäller, Susie.
Prata med henne.
Annars kommer jag alltid veta att det fanns nåt du inte gjorde.
Och ärligt talat?
Jag vet inte hur vi går vidare efter det.
Tack.
Arthur, lite vin?
Om du häller upp åt mig.
Gabe!
- Abe. Du känner Arthur. - Abe.
- Arthur. - Henry.
- Angenämt.
Vi har diskuterat vad vi ska dricka i tio minuter.
Jag dricker ju.
Räknas inte om man tog med det hemifrån.
- Det gjorde jag inte. - Tänkte väl det.
Kan du rekommendera ett rött vin utan att säga "tanniner" eller "fruktigt"?
Henry, tortera inte den unge mannen.
Abe, lite rött?
Jag hoppar över det. Jag har mycket jobb.
The Voice uppmuntrar inte nykterhet hos anställda.
Den lever faktiskt på anställda med baksmälla.
Drick nu, för helvete, annars får du sparken.
Ett ord man lätt glömmer: "baksmälla". Av en anledning.
Det råder en fientlig stämning här ikväll.
Vin blir bra.
Vi tar Château Margaux -56.
Mycket gott. Ett syrligt vin, lite kantigt.
Försöker du döda mig?
Ta hit vinet, så sätter jag munkavle på Henry. Sluta, Henry.
- Va? - Jag menar det, de får kasta ut dig.
- Jag sålde huset i Hamptons. - När?
Förra året. Jag var trött på underhållet,
och fastighetsvärdena går inte upp fort.
- Eller nånsin. - Precis.
Såg ni prinsessan Margaret på Gordon Ford? Så rolig.
- Du skojar. - Drottning Victoria var lattjo.
Det visste jag inte.
Jag såg filmen, den var underbar.
- The Absent-Minded Professor? - Med den flygande bilen?
På Radio City. Jag är ett stort Fred MacMurray-fan.
Såg du den med ett barnbarn?
Den är tramsig men Fred MacMurray lyfter den.
Inte ens Fred MacMurrays familj tycker han är bra.
Jag ignorerar dem nu. Födelsedagar? Ingen idé.
Har du glömt pojken i dig?
Presenter är poängen.
Jag minns inte när jag senast fick en present som jag gillade.
Jag höjde din konversationsförmåga till skyarna, Abe.
Herregud, förlåt. Jag har varit en tråkmåns.
För att Gabe sa "baksmälla"?
Ja, det var upprörande.
Nej. Jag är...
Abe?
Det är bara hela världen. Ni vet?
Bara det?
Jag håller på att bli mjäkig.
Vad är det med världen?
Jag har precis fyllt 64.
Och i en period när jag borde vara väl till mods,
trygg i kropp och sinne, så är jag inte det.
Inte alls. Jag står inför ett vägskäl.
Och allt känns upp och ner.
Det är för att allt förändras i en sån ogudaktig takt, Abe.
Speciellt för män i vår ålder.
Män i vår ålder.
Vi är födda på 1800-talet.
Ett annat århundrade! Före telefonerna, före radion.
Vi fick inte elektricitet förrän jag var sju. Omöjligt att hänga med.
Ja, och det är fysiologiskt lika väl som psykologiskt.
Homo sapiens kröp omkring,
gjorde samma saker i tiotusentals år,
och nu, plötsligt, tvingas vi anpassa oss till blixtsnabb förändring.
Vi upplever större förändringar på ett år
än våra föregångare gjorde under en livstid, på ett millennium.
Tänk på det. Förändring, för våra förfäder,
var plötsliga exogena händelser.
Jordbävningar, översvämningar, solförmörkelser,
en sabeltandad tiger som kommer från ingenstans.
Det var sånt som måste hanteras där och då.
Sen återgick allt till det normala.
Men nu. Förändringen sker oavsett oss.
Själva förändringen är översvämningen, den sabeltandade tigern.
Förändringen är normen.
Min oro är att världen är som den alltid har varit,
och att jag inte såg det.
Att så många av oss inte såg det. Vi män.
Jag anade att vi skulle tala om genus.
Jag menar allvar.
Vi kan inte skylla på exogena händelser. Det är för lätt.
Vår kollektiva blindhet har orsakat stor skada.
Vi har kontrollerat så mycket, lagt oss i så mycket, och för vad?
- En mans uppfattning. - Precis. Uppfattning är knepigt.
Vi tolkar alla genom vår egen lins.
Man som kvinna.
Det måste vi ha delat med jägarna och samlarna.
Menyerna, mina herrar.
Fisken ikväll är en sjötunga som kan fås på två olika sätt,
antingen med brynt persiljesmör, eller med citronsås.
Tack. Jag har ätit sjötungan. Den är utsökt.
Jag insåg nåt häromdan.
Jag bor i en stor gammal lägenhet på Amsterdam, köpte den för decennier sen.
Alla trodde att jag var galen, att betala så dyrt.
Nu framstår jag som ett geni.
Och min fru och jag, hon har gått bort,
vi tillbringade otaliga timmar med att utrusta den, inreda den.
Vi var så stolta, allt skulle vara på rätt plats.
Och en dag, för inte så länge sen,
stod jag i vardagsrummet och såg mig omkring,
och allt jag såg var grejer.
Bara grejer.
Det var en konstig känsla.
Som om jag aldrig sett nåt av det förut.
Och så mycket av det var knutet till minnet av min fru.
Vi var tillsammans i 40 år. Men det spelade ingen roll.
Allt jag kunde se var hur mina barn gick igenom allt.
Hur de valde vad som skulle behållas, säljas, kastas i soporna.
Mitt liv.
Min fru.
I högar.
Det var en varm dag, men jag frös plötsligt.
Jag tror på fri vilja.
Vi är inte robotar. Vi kan förändras till det bättre.
Vi anpassar oss.
Och ibland är det som andra uppfattar som att lägga sig i, faktiskt undervisning.
Du var lärare större delen av ditt liv. Vi förmedlar vår kunskap.
Min son, en smart pojke.
Han varnade mig om och om igen, sa att jag tryckte ned honom.
Jag trodde att jag vägledde honom.
Sen flyttade han ut, han slutade ringa. Han slutade...
Vi undervisar, ja, men vi prackar på. I alla fall jag.
Jag tror att jag kom ut ur min mammas mage
och gav råd om hur man hanterar navelsträngen.
Jag känner som du, Arthur.
Jag ser mitt livs högar.
De är främmande för mig.
Det handlar om din familj, eller hur?
Du försökte hjälpa, vägleda.
Alla gör misstag.
Jag gillar inte vinet.
Allt jag tänkte om mäns och kvinnors roller,
tror jag är helt fel.
Jag har gjort helt fel med båda mina barn.
Nej, Abe. Det är inte sant.
Vet ni att min dotter äger lägenheten jag bor i?
Sa du inte att du köpte den?
Det var min frus idé, vår vita lögn.
Nej, min dotter köpte den.
Min dotter...
Min dotter blev lämnad av sin man helt plötsligt.
Det var hennes sabeltand.
Istället för att kollapsa blev hon starkare.
En ny person, trodde jag då.
Men nu tror jag att det kanske var den hon var hela tiden.
Jag tog henne aldrig på allvar.
Jag tog min son, Noah, på allvar.
Jag brukade ta med honom till Columbia varje vecka,
så att han kunde drömma om vad han kunde bli.
Jag minns inte om jag nånsin gjorde det med Miriam.
Det föll mig aldrig in.
Och hur ofattbart hennes karriärval än är,
så gör hon det på egen hand.
Utan hjälp från mig eller sin mamma.
Var kom detta ifrån?
Denna styrka, denna oräddhet
som jag aldrig haft?
Som min stackars son aldrig haft.
Vad kunde hon ha blivit om jag hade hjälpt henne
och inte ignorerat henne, och den person hon egentligen är?
Min dotter är en fantastisk person,
och jag tror aldrig att jag har sagt det till henne.
Vi borde nog beställa.
Ursäkta mig. Jag tror att vi är redo.
Hur tillagas kycklingen?
Den är lätt kryddad, ingniden med salvia,
och fylld med den finaste ankleverpastej från Dordognedalen.
Han var tvungen att fråga.
Två år? Försöker ni undvika oss?
John har varit på resande fot.
Bara arbete, ingen lek.
- Hur går det med galleriet? - Fullt upp. Kom förbi.
- Vilken tid öppnar ni? - Vi...
Vi öppnar kl. 10.00 men jag dyker upp mitt på dan.
Kom då. Jag har ett verk av Helen Frankenthaler
som ni kommer att älska.
Vi ses då.
- Adjö, Hedy. - Ciao.
Jag måste säga att jag är överraskad att se dig.
Jag är full av överraskningar.
- Jag är glad att du... - Jag är här i jobbet. För mrs Gordon Ford.
Det är jag.
- Få med min tjej i programmet. - Va?
Midge Maisel. Hon är komiker.
Hon behöver ett genombrott, och det nu.
Du vill att jag ska prata med Gordon?
Ja.
Som en tjänst till mig, vill jag att du pratar med Gordon.
Är hon en bra komiker?
- Hon är redo. - Du tror verkligen på henne.
- Ja. - Är det mer än så?
Gordon gör inte allt jag ber om. Men jag ska göra vad jag kan.
Snart?
- Jag ska göra det snart. - Ikväll?
Jag kanske inte ser honom förrän imorgon.
Vilken saga ni två är.
- Imorgon, då? - Ja.
Det här var svårt, eller hur?
Det du just gjorde.
- Hej, Midge. - Hej, Trudy.
Hej, får jag lämna min handväska hos dig?
Jag oroar mig annars.
Godmorgon, Hedy.
Godmorgon, Midge.
Hej, vad gör du här?
Jag har en förfrågan.
- Har min mor hört av sig? - Nej. Hur så?
Hon vill bjuda oss på Thanksgiving.
Hon säger det efter att ha beklagat sig över att ingen berömt hennes kalkon.
- Vi har undvikit det i tre år. - Framförhållning hjälper.
Så hur är läget?
Då och då svassar jag in hit i ett fantastiskt nytt halsband
och föreslår sånt jag tycker att du bör göra.
Då och då, ja.
Ofta tar jag till mig förslagen och berömmer halsbandet.
Jag vill att du bokar Midge Maisel.
- Midge? Nej. - Jo.
Hedy, kom igen. Du vet att vi har en regel.
Det var Georges regel, sen blev det din regel.
Herregud, du har ingen aning om varför du har den regeln.
Du läste Lotteriet.
Traditioner utan förankring får folk stenade.
Släpp den jävla regeln.
Okej. Vadan denna tirad?
Det var ingen tirad. Boka henne.
Vad har jag missat?
Hon är ju en fröjd för ögat, eller hur?
Du har ögon.
Vad är infallsvinkeln här?
- Att jag ber dig. - Beordrar mig.
Ber dig i bestämd ton.
Varför? Varför ska jag göra det?
För att du är skyldig mig det.
Är det så du vill ha det?
Det här är nytt för oss, Hedy.
Jag uppskattar det, Gordon. Det gör jag verkligen.
The Gordon Ford Show.
Okej, ja, vänta.
Midge! Telefon! Det är viktigt!
Ja? Var?
Jag går nu.
Håll hissen!
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare Elsa Hallström