Slavă Domnului că ai venit!
Nu te puteam lăsa să o înfrunți singur pe dna Moyers.
E tot blondă, zâmbăreață și cu o latură întunecată.
Trebuie înfruntată în echipă.
Știi când ne-a amenințat cu detenția, și nu știam dacă eram noi sau Ethan?
Noi eram. Ți-am spus de incidentul cu prăjitura?
Nu. Bagă.
Acum două luni, am îndrăznit să aduc prăjituri cu glazură roz
la vânzarea de prăjituri când Totie Nussbaum a marcat terenul...
Tăietorii de stofă sunt sus.
Unul lucra aici înainte ca tata să devină proprietar.
Ele sunt croitoresele noastre.
Bună ziua, doamnelor. Vreau și eu materialul ăsta.
E din Istanbul. Tata are furnizori din toată lumea.
Letty, cusătoreasa noastră de nasturi.
Ea e iubita mea, Midge.
Bună, Letty.
Ce s-a întâmplat cu Talia?
Spor la cusut, doamnelor!
Ce s-a întâmplat cu Talia, Joel?
Talia a dispărut din peisaj de când ieșim împreună.
Talia n-a avut nicio șansă.
- Joely! - Uite-i!
Mamă, tată, vreau să v-o prezint pe Miriam Weissman.
- Moishe Maisel, îmi pare bine. - Plăcerea e a mea.
Mama lui Joel, Shirley.
Îmi pare bine.
Ce nepoți o să am!
Mamă, o zdrobești!
- Cum stai cu chiloții? - Cred că nu mai am deloc.
Avem noi ceva, hai să vezi.
Să mi-o aduci înapoi!
Ei bine?
Ea, fiule, e o fată căreia nu-i mai dai drumul.
Tată, ea e pentru totdeauna.
Ce mărime porți? Ești foarte slabă.
Repeta: „Unde sunt batoanele cu nuci?”
Între timp, prăjiturile mele se vindeau ca pâinea caldă,
iar tava lui Totie Nussbaum era ignorată.
- Ea e? - Stai drept.
Alarmă falsă.
Tații sunt la fel de răi ca mamele.
Voiau să mă facă să antrenez.
Și cum ai scăpat?
- Le-am zis că am o rană de război. - Pe bune?
Ăștia nu știu nimic despre trecutul meu.
Nimeni n-o să se îndoiască de un erou de război. Apoi am întrebat...
Ți-am făcut semn să plecăm de acum o oră.
- E doar 21:30, bunicule. - Unul dintre noi lucrează.
Îi distram pe vechii tăi prieteni. Credeam că asta vrei.
Ai crezut prost.
- Oprește. - Poftim?
- Aici? - Nu.
- Oprește mașina. - Midge!
Ce dramatic! M-am însurat cu Barbara Stanwyck.
- Face un dolar și patruzeci. - Stai puțin.
Ce faci?
Merg pe jos spre casă.
O să ajungi în zori.
Eu nu trebuie să lucrez mâine.
Am pronunțat corect, „lucrez”?
Am citit cuvântul în revistele mele.
Podul e pe acolo.
Podul e pe aici.
Aici am crescut, Midge.
Văd luminile.
Vă urcați în mașină sau nu?
Urmează-ne.
Cu contorul pornit? Ai înnebunit?
S-ar putea să nu mai găsesc un alt taxi.
Cât crezi că o să dureze cearta asta?
Sper că nu mult. Am doar trei dolari.
Dacă mergeți pe jos, dră, nu vă opriți.
Podul e pe acolo.
- Ba nu! - Ba da.
La naiba! Nu-mi cunosc cartierul.
Poate că podul era pe acolo când erai mic. Lucrurile se schimbă.
Și prietenii mei sunt oribili.
Tot râgâiau și sorbeau!
Tony și-a suflat nasul într-un șervețel și îl folosea în continuare.
N-o să mai stăm cu ei, îți promit.
Dar sunt prietenii tăi.
Am nevoie doar de tine, atât.
Ți-a luat ceva până să-ți dai seama.
Hei. Cântecul nostru.
Vino-ncoace, Barbara.
Dansul ăsta o să mai pună 80 de cenți pe contor.
Să facem un dolar rotund.
Tatăl e într-un grup de veterani. Acum trebuie să mă duc la întâlnirile lor.
Mai bine decât antrenor.
Bună dimineața!
Scuze, v-am speriat?
Întotdeauna.
Uneori fac asta.
- Bună ziua, dnă Moyers. - Da, bună ziua, dnă Moyers.
Mulțumesc că ați venit așa din scurt.
De ce ne-am întâlnit astăzi?
- Era o întrebare retorică. - Am înțeles.
Avem o problemă.
E nepoliticos, lipsit de respect, ne deranjează, face crize.
Vai!
Și mai e și fumatul de pipă.
Ethan fumează pipă?
Nu Ethan, tatăl tău.
- Abe? - Tatăl...
S-a întors de mai multe ori de la incidentul cu testul de aptitudini,
vorbind despre viitoarea înscriere a fiicei voastre.
Dacă programa școlară e destul de bună pentru ea.
Intervievează profesori, analizează manuale.
Scuze, dar nu e amuzant.
Ba e foarte amuzant.
Dvs. știți știință și alte materii. Noi știm ce e amuzant, și asta e amuzant.
Nu vrem să se mai întoarcă până când nu-și schimbă atitudinea.
N-am mai exmatriculat un bunic până acum.
Până și grupul fericit pare exasperat.
Penny, nu știam că mai ești aici.
Încerc să văd ce e cu chestia asta nouă.
Ai întâlnire la 10:00 cu echipa de producție mâine
și prânzul cu Nadler.
- Pe care o să-l anulezi. - Ca întotdeauna.
- Ce m-aș face fără tine? - Nici nu vreau să mă gândesc.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Hei, ai chef să bei ceva?
Sigur.
Evident, am vrea ca tatăl meu să poată veni la absolvirea fiului nostru,
să-l vadă în piesele de teatru,
atâta timp cât îl ținem în lesă...
O lesă ar fi utilă.
Nu o lesă propriu-zisă.
Vă înțeleg, și voi discuta cu corpul profesoral, promit.
- Doar atât vă cerem. Mulțumim. - Da, mulțumim.
Mulțumesc.
Putem pleca?
Aveți voie să plecați.
Ce faci azi?
Azi iau trenul spre Bryn Mawr.
Pe bune? De ce?
La un prânz pentru doamnele din promoția '53.
Deci vin și Petra, Daniella...
Tammy, Kiki, toate fetele.
Care mă urăsc.
Nu te urăsc.
Mă detestă? Mă disprețuiesc? Alege tu cuvântul. „Scârbă”, mai degrabă.
Te voi apăra, până la un punct.
Accept. Distracție plăcută!
Și trimite-le toată dragostea mea, ca să le zăpăcești.
Așa o să fac.
Dnă Maisel, ne vedem la strângerea de fonduri pentru bibliotecă?
O să încerc.
- Pentru că anul trecut... - Știu. Îmi pare rău.
Putem să bem ceva împreună cândva?
Să mai vorbim? Să discutăm și de altceva în afară de copii.
Desigur. Mi-ar plăcea.
Și mie. O să te sun.
Minunata doamnă Maisel
Fascinant. Foarte fascinant.
Mai ales pagina asta.
Ei bine, e timpul pentru o gustare.
Ce faci?
Mă uit la Esther.
Te uiți cum se joacă?
Mă uit să văd ce o să facă.
E clar că are un talent monstruos, cel puțin la muzică.
Și acum vreau să văd ce alte abilități mai are.
De exemplu, oare abilitățile ei se extind și spre literatură?
Așa că mi-am lăsat cartea acolo
și vreau să văd dacă se duce spre ea.
Bine. Sunt dulciuri în carte?
Nu, nu sunt dulciuri în carte.
De ce să fie?
Dacă aștepți să se ducă la carte, am presupus că ai pus dulciuri înăuntru.
Bomboane tari, îi plac astea.
Nu vreau să-i dau bomboane tari, Rose.
Vreau să văd dacă se duce la carte,
și nu pentru că ar fi bomboane înăuntru.
Ce carte e?
Ființa și neantul, de Sartre.
Are poze?
Ființa și neantul? Nu, n-are poze.
Atunci ar trebui să pui niște bomboane.
Chiar dacă e doar una, tot ar fi ceva.
Rose, vreau doar să văd dacă textul îi stârnește curiozitatea.
Trebuie să văd dacă nepoata mea e nepotul pe care-l așteptam.
N-o să înțeleagă nimic, chiar dacă e curioasă.
Nimeni nu înțelege.
Nici Sartre nu înțelegea.
Până și eu mă prefac că o citesc.
Te prefaci?
Pentru experiment.
Dacă suspectează că te prefaci că citești,
poate crede că e un truc și o să ignore dinadins cartea.
Ceea ce ar indica
o aptitudine de raționament cognitiv cu mult peste vârsta ei.
Deci, dacă se duce la carte, are facultăți mintale avansate,
iar dacă nu se duce la carte,
tot are facultăți mintale avansate.
Nu! Darling a făcut pipi pe ea.
Eu tot i-aș pune bomboane.
Ce păpușă proastă!
Știu cum a părut,
dar cred că a fost o neînțelegere.
Poate că era fumată.
Da, fumează ceai, sigur, toți trebuie să ne relaxăm uneori.
Vrea să-și ceară scuze în persoană.
Vine la Baltimore.
Vrea să te vadă pe platou și să te ducă la Haussner.
Rezerv biletul la tren chiar acum.
Bine. Sper să-ți placă vinul și coșul cu fructe, halatul
și bicicleta. Vorbim mai târziu. Pa!
Sunt alergică la crabi.
„Nu e rândul tău”? Serios?
- Da. - Vrei să-mi dai niște context?
Nu acum, Dinah.
Dar când? După ce te concediază James?
- O să mă concedieze? - L-am oprit eu cu cadourile alea.
Trebuia să mă fi întrebat.
Cadourile alea te-au salvat, Susie.
Fă-ți bagajul, pleci la Baltimore.
Ai intenții bune, dar nu înțelegi complexitatea situației.
Ba înțeleg complexitatea situației.
Îl pierzi pe James pentru că nu poți s-o lansezi pe Midge.
O s-o lansez pe Midge.
Nu e ori unul, ori celălalt. Și mie îmi place Midge.
Dar lui Midge nu-i oferă nimeni nimic gratis.
Serios? Vrei să încerci să fii negru o zi?
Nimeni nu i-a dat lui James nimic, a câștigat tot ce are.
Știu.
Nu-l lăsa să plece.
Dacă-l lași, s-ar putea să plec și eu.
Și nu poți trăi fără mine.
Cât a costat bicicleta aia?
Cumpără biletul.
Dacă-l trimiți pe James la Paar.
Bună ziua, doamnelor!
Bună, Midge! Cu ce ești îmbrăcată? Îmi place!
Chestia asta veche?
E din Vogue de luna asta.
Și tu, fotomodel?
Chiar a fost model.
- Am adus o prietenă veche. - Doamne!
Sticluța?
E a tatălui meu. De când era în cavalerie.
- Și când ne plictiseam la petreceri... - Chemam cavaleria!
Să mergem. Nu putem rata licitația.
Nici prânzul. Mor de foame.
Mai ai un copil. Dă-mi să văd o poză.
- Nu am. - Poftim?
Am mințit! Uite-i, toată gașca.
- Ai patru copii? - Și unul pe drum.
- Ce mai face Tom? - Foarte bine.
Cine e bine? Tom?
Ce-i cu sendvișurile astea minuscule?
Vor să avem talia minusculă.
Prea târziu.
Ăsta e doar varză de Bruxelles între două feliuțe de pâine.
Încă un castravete. Numai de castraveți dau.
Căpșuni pe cremă de brânză.
- Îl vreau eu! - Te rog!
Parcă e somon bătut.
De ce să bată cineva somon?
- Șervețel. - Ți l-am pregătit.
De ce dracu' nu ne dau curcan și șuncă cu pâine de secară?
Petra!
Îmi trebuie ceva care să absoarbă alcoolul. Se învârte gazonul cu mine.
Cu mine nu. Cavaleria! Dă-o-ncoace!
Tammy, pentru ce ai licitat, arme?
Săgeți cu țintă pentru băieți.
- Par periculoase. - Nu au cum să fie.
Sunt mulțumită cu bufnița mea. O botez Charlie.
Ochii ei mă urmăresc.
Midge s-a descurcat cel mai bine.
Trebuie să licitezi rapid ca să iei un Hoover Lark.
- Ce frumusețe! - Cel mai ușor aspirator de pe piață.
Nici măcar nu e pe piață. Sunt invidioasă.
Uite-l pe domnul Dee. De sociologie?
Bună, Connie. Nu ne-am mai văzut de mult.
Cum de e și mai chipeș? Nu e corect.
Care era numele lui complet?
Credeam că e prescurtat de la De-licios.
Era să nu-l recunosc.
Tocmai a sărutat-o pe Sandra Gutenberg pe gură!
Așa e.
Știe pe unde a umblat gura aia?
Sper că da, sunt căsătoriți.
- Căsătoriți? - De opt ani.
Adică o cheamă Sandra Dee acum? Pe bune?
Jură că nu erau împreună când era studentă.
Te rog.
Cică s-au întâlnit la Porcușorul Vesel după absolvire și s-au îndrăgostit.
Se spune că ea îi veselea porcușorul
în fiecare zi în spate la Dalton Hall.
- Bună, Sandra! - Bună, doamnelor!
Mă bucur să te văd.
Deci, Midge.
- Deci, Daniella. - Vorbim de subiectul tabu?
- Ți-am spus să nu aduci vorba. - E în regulă.
Da, mă convertesc la creștinism.
Ce? Nu.
- Da? - Midge!
Lucrurile merg bine cu Joel. Suntem prieteni.
- Palmer încă suferă. - Și e disponibil, tocmai a divorțat.
Avea personalitatea unui pantof.
Acum e contabil-șef la Deloitte.
Cum spuneam.
Tu și Joel v-ați mișcat repede.
Palmer a dispărut și în secunda doi, v-ați cuplat.
Sau v-ați cuplat întâi, apoi Palmer a dispărut?
A fost foarte insistent. Dar am controlat ritmul,
pentru că am fost cuminte până când ne-am căsătorit.
Până când v-ați logodit.
Pe cine păcălești?
- V-am văzut pe copacul ăla. - Kiki!
Era să-l scoateți din rădăcini.
Cu siguranță i-ați rupt scoarța.
Știam eu că binoclul ăla nu era pentru păsări!
Te-am avertizat în privința lui. Mai ții minte?
Da, Petra. Ai fost foarte protectoare.
Acum ești singură și muncești.
Lucrezi pentru Gordon Ford. E distractiv? Râzi toată ziua?
E multă muncă. Dar și râdem.
Și apari pe scenă. Nici nu-mi imaginez.
Nu? A ținut toastul la nunta ei. A acaparat toată atenția.
Adică nu mă imaginez făcând asta.
Nu ți-e frică să stai pe scenă, în fața oamenilor?
Ei bine, să vedem.
Dacă ar exista orice altceva
cu care să-mi pot câștiga existența, aș face-o.
Pot să spăl cearșafurile celor din Ku Klux Klan,
pot să fiu asistent de măcelar...
Nu cred că astea sunt singurele opțiuni.
Doar ceva ce mi-a zis o prietenă.
Nu. Nu sunt speriată pe scenă.
În culise, însă, în băile clubului, e înfiorător.
De ce faci asta?
Pentru că îmi place.
Oamenii te ascultă. În plus, ai băuturi gratis.
Ai spus că o să apari la Jack Paar.
A fost doar o probă ca să apar în emisiunea lui.
N-au luat încă o decizie. O să vedem.
Uite-o pe Corky Fleming.
Nu mi-a plăcut niciodată. Bună!
- Bună, Corky! - Bună, fetelor!
- Și ea s-a prostit cu dl Dee. - Cât am fost eu un semestru la Praga?
Toate erau îndrăgostite de el.
Eu nu. Mi-a dat șapte.
Cavaleria, te rog.
Se poate? Nu avem permise.
Nu avem nevoie de permis.
Suntem absolvente de onoare.
Haideți, doamnelor. Norocul ține cu cei curajoși!
Încă mai visez căminele.
Miroase a mâncare?
Au voie cu reșouri acum?
Nu aprob așa ceva.
Au televizor în cameră.
Ce răsfățate!
- Bună! - Bună!
Sună bine rock-and-rollul.
Da.
Eu și Petra am pus Toolie Oolie Doolie nonstop două luni chiar în camera asta.
Surorile Andrews?
Da. Mama are un disc de-ale lor.
Ce face în seara asta?
Vă căutați copilul?
- Avem 30 de ani, copilă! - Copilul meu? Nu!
Scuze.
Doamne! Puteți să stați așa?
Ce?
Ce? Auzi, cică „ce?”
Ce!
Ce-am ratat?
Covorul era inadmisibil.
Nu acum. Lark mănâncă murdăria.
Lark e cel mai ușor aspirator de pe piață.
Și ușor de depozitat. Să reții asta, Sherry. Barb.
- Desigur. - Bine.
Noi trei am dormit aici? Pe bune?
Unde au încăput toate lucrurile noastre?
De ce se micșorează lumea atât de mult?
Haideți! Vrem să vedem dacă mai sunt acolo.
- Ce să fie și unde? - Haideți!
Pa!
La revedere, fetelor!
La revedere.
Curățenia înseamnă divinitate.
Ce naiba, parcă am 80 de ani!
Pânze de păianjen!
Tu ai vrut să intri prima.
Miroase a mormântul lui Tutankhamon aici.
Cineva să dea cu un băț în fața noastră.
Să dea jos pânzele de păianjen.
- Nu te opri, Kiki. - Bățul ăla nu e suficient de lung.
Folosește aspiratorul.
Lark nu e o jucărie.
Bine, fetelor. Haideți, că pierdem timpul.
Urăsc păianjenii. Mai mult decât orice altceva.
Și asta e mai mică. Totul se micșorează.
Chiștoacele noastre sunt tot pe jos.
Înseamnă că s-ar putea să fie încă aici.
Și sunt!
Am pus panglici și flori. Ce drăguțe eram!
Ce culoare era asta?
- Galben? - Nu, tu aveai mov.
Albastru și mov sunt asemănătoare.
Ține-le în sus.
Eu aveam verde. Dă-mi-o.
Albastru.
Roz.
A cui idee a fost să scriem bilețele pentru noi în viitor?
- A ta. - Ba nu.
A ta a fost. Mereu ai gândit în perspectivă.
- Liderul nostru neînfricat. - Bun, uite-o pe a mea.
Citește!
„Iubește ca și când viața ta ar depinde de asta.” Serios?
Faza ta Kahlil Gibran.
Am dat cartea aia.
- Și așa faci? - Ce să fac?
Iubești ca și când viața ta ar depinde de asta?
Eu cred că da.
Nu întotdeauna. Ar trebui să mai încerc, dar da.
Bine.
Eu urmez. Domnișoara Albastru.
„Fii prevăzătoare. Fii slabă.” Tânără Petra, scorpie!
Citește în continuare.
„Prețuiește-ți părinții, copiii,
„prietenii, și te rog să fii fericită.”
- Drăguț. - Frumos.
Scuze, tânără eu. Nu erai o scorpie.
Și eu.
„Citește Don Quijote original în spaniolă.”
Nici măcar n-am învățat spaniolă!
Ce altceva?
Doar o listă lungă și enervantă de cărți de citit în diverse limbi.
Și închei cu: „Cu respect, tu când erai mai tânără.”
Kiki?
Bine. „Muncește șapte ani, strânge bani,
„călătorește șase luni, apoi căsătorește-te și fă copii.”
Nu am făcut asta.
- Ai făcut copii. - Destui.
Și aici se încheie povestea.
Midge?
Bine, uite.
Ce scrie?
„Nu.”
- Nu ce? - Ce să nu faci?
Atât. Doar „Nu”.
Nu ai terminat?
Am adăugat un semn de exclamare și l-am subliniat.
Stai să văd. „Nu.” Ciudat.
- Ce ai vrut să spui? - Habar n-am.
- Îți amintești când ai scris? - Nu.
- Poate „Nu răni pe nimeni.” - Atunci de ce n-am scris așa?
Știu despre ce era vorba.
Urma să porți rochia aia,
dar știai că nu trebuie. „Nu.” Și n-ai purtat-o.
Nu cred că asta era.
Ceva de genul: „Nu-ți rata șansele.”
Să nu-ți ratezi viața. Și e clar că nu ți-ai ratat-o.
Câte lucruri uimitoare ai făcut!
- Mai multe decât noi. - Împreună.
Gândește-te câte povești ai să le spui copiilor.
Și nepoților!
După ce te recăsătorești, vei putea mereu să-ți aduci aminte
de acest capitol uimitor și să spui: „Eu am făcut asta.”
Da. A fost un capitol uimitor.
Stai, pe al meu mai scrie ceva.
„Treci pe la Porcușor Vesel după absolvire.” Puteam fi dna Dee!
Tammy, era să-mi scoți ochiul!
- Scuze! - Aruncă de jos în sus.
Nu încerca să le prinzi, Petra.
Nu mai joc.
- Trebuie să plec. - Și eu.
Să promitem că nu vor mai trece zece ani până la următorul joc cu săgeți?
- Da! - Absolut!
- La revedere, doamnelor! - Pa!
- Pa!
- Și e confirmat? De două ori? Trei ori? - Sută la sută.
- Prin soția mea? - Prin Hedy.
- Mai e aici? - Am văzut-o acum un minut.
Hedy?
Hedy, nu pleca nicăieri!
Da, domnule.
- Ce naiba? - Nu miroase a bine.
La naiba, Hedy!
La naiba!
Am greșit.
Nu înțeleg căsătoria lor.
Ascultați, oameni buni.
Un membru al familiei regale britanice e în turneu în America de Nord.
Și știți că toate televiziunile importante
au încercat să rezerve un interviu.
Tocmai am primit nenorocitul de interviu.
Diseară, prințesa Margaret va apărea în emisiunea noastră o oră întreagă.
Această femeie a tras sfori,
a gâdilat orgolii, a apelat la favoruri
și a vorbit cu codoșii care o înconjoară pe prințesă,
și a reușit un miracol de proporții biblice.
Aplaudați-o acum.
A fost de treabă și a omis ce lucruri murdare am făcut.
Avem nevoie de toată lumea.
Totul se va întâmpla rapid,
așa că, dacă ați dosit muschete sau ceai în birouri, scoateți-le acum.
Mike, ai multă treabă.
- Ești gata? - Da.
Echipa de documentare trebuie să-mi dea
ce a făcut prințesa în turneu.
Mă ocup eu. Să-mi aduceți ce-ați lucrat până la 14:00.
Echipa ei spune că vrea să facă un scheci de comedie cu mine.
Glumești.
Nu vrea să pară țeapănă.
Concepeți cât mai multe glume
- ... și aduceți-mi-le rapid. - Am înțeles.
Adaptați monologul la familia regală. Amuzant, dar respectuos.
Dar faceți haz de ei.
Să fie tăios, în stilul Ford.
Dar nu prea tăios.
Dar trebuie să fie amuzant. Dar nu răutăcios.
Nu te mai agita. Lasă-i să-și facă treaba.
Amuzant, dar nu răutăcios. Am înțeles.
Bine.
Și acum, dimineața mea e și mai bună.
Jane Jacobs, ce încântare să te cunosc!
Bună, Gordon.
Ea e femeia care l-a oprit pe Robert Moses
să facă o șosea prin Washington Square Park.
Când am venit la New York, părinții mei m-au dus acolo.
Doamne, erau jongleri, muzicieni,
fântâna aceea, niște ciudați, era magic.
Am știut că trebuia să locuiesc și să muncesc aici.
Jane, nu ai salvat doar un parc, ci și o amintire. Mulțumesc.
Cu plăcere.
Nu mai apari în seara asta în emisiune.
La treabă, Mike!
Bine.
Deci ea e misterioasa Hedy?
Apare din când în când.
Soția Brigadoon.
Bine. Cine nu știe absolut nimic despre prințesa Margaret?
- E sora reginei. - Știu.
- A avut aventuri. - Nu le putem pomeni.
- Bea ceai? - Nu știe fotbal american?
Vorbește așa.
Deci suntem terminați? Emisiunea începe în șapte ore.
Scuze. Se întâmplă să aveți un expert aici.
- Serios? - Ne salvează Midge.
O ador. E zgomotoasă. Nu e stânjenită de coroană.
E și sexy. Vocea ei e cum a zis Ralph.
- E haioasă? - Într-un scheci?
Am niște idei.
O să lucrez la ele, iar voi faceți monologul.
- S-a făcut. - Bine, douăzeci în una!
Rahat! Scuze, Alvin!
Bine, băieți, douăzeci în una.
A fost amuzant.
Salutare!
Este The Gordon Ford Show!
Invitata foarte specială de azi, o oră întreagă,
Alteța Sa Regală, contesa de Snowdon,
prințesa Margareta a Marii Britanii!
- Prințesa Margaret! - Ce tare!
Da!
Bună! Ați venit iar?
Am râs atât de bine, încât un scenarist ne-a dat invitații nelimitate.
Așa că vrem să venim în fiecare seară!
Grozav! Care scenarist?
- N-ai de unde să știi. - Mi-l poți arăta?
Bună seara! Ați auzit bine.
În seara aceasta am invitat un membru al familiei regale în carne și oase.
Da! Prințesa Margaret!
S-ar putea să vedeți niște bărbați în costume sinistre în studio.
Unii dintre ei sunt gărzile de corp ale prințesei Margaret,
și alții sunt agenții mei.
Hei, te-ai împrietenit cu socrii mei?
Sună acuzator.
Shaw a spus că Anglia și America sunt separate de o limbă comună.
Am observat că suntem separați și de un ocean.
Eu de ce nu primesc recunoaștere, ca Shaw?
Nu e corect.
Au cuvinte diferite pentru tot în Marea Britanie.
Pentru lift.
Pentru apartament.
Și astăzi, am aflat că ei îmi spun:
„Îmi pare rău, nu cred că am auzit de tine.”
Ne-am întors, alături de prințesa Margaret.
Alteța Ta, ne-a fascinat mereu
rutina internă a familiei regale.
Ești proaspăt căsătorită.
Mă întrebam: cum arată cina pentru tine? Gătești?
Da, gătesc, sunt o bucătăreasă fabuloasă, gătesc în fiecare zi.
E unul dintre cele două lucruri la care mă pricep.
- Care e celălalt? - Minciuna.
- Deci aveți bucătari? - Cred că bucătarii noștri au bucătari.
Ca membru al familiei regale, îmi imaginez
că nu sunt multe lucruri pe care nu le-ai putut face. Așa e?
Nu, Gordon, nu e.
Am avut mereu un vis care nu mi-a fost îndeplinit până acum.
Interesant. Care?
Am vrut mereu să prezint vremea la televiziunea americană.
Ai noroc,
e timpul pentru buletinul meteo de seară la The Gordon Ford Show.
Ce coincidență!
Vrei să prezinți, să îți îndeplinești visul?
Mi-ar plăcea mult.
Te rog.
E gata, poți începe, Alteța Ta.
Mulțumesc.
Bună seara, America. Sunt Gordon Ford, cu prognoza meteo din această seară.
Cartonașul e greșit, nu sunt Gordon Ford.
A fost ceva spontan, n-am avut timp să schimbăm cartonașele.
Nu ne place.
Ei bine, ne cerem scuze.
Marți va fi foarte însorit.
Ce înseamnă însorit?
E când soarele e pe cer toată ziua, neacoperit de nori.
Tot nu știu despre ce vorbești.
În Rockaways, condițiile pentru surfing vor fi excelente.
Surferii fete și băieți să se aștepte la coborâri periculoase
spânzurați de valuri și speriindu-i pe vilegiaturiștii de o zi din Jersey.
Parcă ați vrut să mă auziți spunând cuvintele astea.
Imposibil, căci nu știam că vei prezenta vremea.
Ce faci acolo?
Marchez statele pe care armata noastră ar trebui să le invadeze din nou.
Nu Massachusetts! Am rude acolo.
Și eu, și încă datorează impozite pentru ceaiul lor.
Bine. Ia Massachusetts.
Pentru o noapte grozavă, echipă.
A fost foarte tare. Prințesa.
Mi-ar plăcea să-i văd fața lui Paar când citește ziarele mâine.
Ați auzit pe cine a avut?
Kukla, Fran și Ollie. Marionete.
A invitat marionete!
Am auzit că se vedea brațul păpușarului ieșind din Kukla.
Săracul Kukla.
Ăsta e premiul nostru Emmy.
A fost ceva important, inteligent.
- Trebuie să începem o campanie. - Mâine.
Au sunat de la știri? Sunt uimiți că am invitat-o.
Huntley și Brinkley sunt umiliți. Doamne, ce fericit sunt!
Fac cinste cu băuturi pentru toți! Pentru toți cei de aici!
Am reușit!
O să cheltui un bănuț.
Păstrează restul, te rog.
Bună.
Sunt Hedy Ford.
Îmi pare bine să ne cunoaștem oficial. Midge Maisel.
Știu.
Voiam să te cunosc de ceva timp.
Prima scenaristă a lui Gordon.
Prima dintre multele, poate.
Sigur. Lucrurile vor sta altfel de-acum.
Prințesa a fost foarte mulțumită de cum a decurs.
„Încântată” a fost cuvântul folosit de ea.
A fost foarte tare. Tocmai vorbeam de asta.
Nu știu dacă sora ei o să fie încântată, asta a amuzat-o pe Margaret și mai mult.
Unde ar fi frumusețea dacă n-am deranja-o pe regină?
Tu ai scris toată bucata cu buletinul meteo.
Conceptul. Băieții au făcut-o amuzantă.
- Nu. - Ce e?
- Nu. - Bine.
Dacă meritul e al tău sau nu, asumă-ți-l. Asta fac bărbații.
Bine.
Bine, da. Bucata a fost a mea.
Bine. Ne mai vedem.
De când lucrezi cu Susan?
Susan?
Myerson. E impresarul tău, nu-i așa?
Susie. De trei ani de-acum.
Am fost primul ei client.
Pun pariu că te tratează bine.
A fost mereu tenace, o luptătoare.
A trebuit s-o opresc să se bage în câteva bătăi.
Eu încă nu știu tot. De unde o cunoști?
Pembroke, promoția '48. Colege de cameră.
- Nu mi-a spus asta niciodată. - Știi cum e Susan.
Da. Știu cum e Susan.
Hedy!
Vin!
Își face griji când vorbesc cu scriitori. Și arhitecți.
Continuă tot așa.
Și cu Susie alături, cred că vei ajunge sus.
Pa!
Da. Pa!
Uite-o!
- Hei! Nu! - Ți-era dor de mine?
Hei! Ce naiba cauți aici?
Dinah mi-a dat datele trenului. Ai fost la Baltimore?
A trebuit să vorbesc cu James. Am avut o neînțelegere.
- Ce... - O cunoști pe Hedy Ford?
Poftim?
O cunoșteai când nu era Hedy Ford.
Ai cunoscut-o pe Hedy?
La bar, a spus că ați fost prietene la facultate.
Nu eram prietene.
A zis că ați fost colege de cameră.
Poate.
Poate ați fost colege de cameră? N-ai observat?
- Eram vreo 10-20 într-o cameră. - Susie.
Facultatea e mare, da?
Nu poți să cunoști pe toată lumea.
Îți spune Susan. Nimeni nu îți spune Susan.
Ce-i asta, o ambuscadă?
Sunt obosită. Putem vorbi dimineață?
De ce nu mi-ai spui?
- Nu-ți spun de toți pe care-i cunosc. - Încetează.
Am cunoscut-o puțin, bine?
Nu credeai că trebuia să-mi spui
că o cunoști pe soția extrem de influentă a șefului meu?
Să nu crezi tot ce spune, bine?
- M-a vorbit de rău? - A zis că ești tenace.
Diploma aia a ei de engleză și-a făcut toți banii.
Și că ești o luptătoare.
Toată lumea știe asta.
Luptă pentru mine, Susie. Vorbește cu ea.
- Stai. - Are trecere la Gordon.
Mai mult decât oricine, mai mult decât Mike Carr, ea e biletul nostru.
- Nu. - Zi-i să-i zică lui Gordon să mă invite.
N-avem nevoie de ea. Mă descurc.
Cum te descurci?
Mă descurc. Așa mă descurc. Facem progrese.
Spre un alt zid?
- Nu e corect. - Nu e.
Ai muncit pe brânci, iar eu am făcut tot ce ai zis.
Am exersat. Am ascultat de tine.
Fac treabă bună fiecare zi și el vede asta.
Ar fi normal să îmi dea o șansă, dar nu se clintește.
Zidul ăla ne lovește pe amândouă fix în față.
Facem doi pași în față și trei înapoi, și m-am săturat!
Și eu!
Dar ce ne facem cu toți Gordon, Pete
și toți bărbații care conduc lumea?
Îi ocolești!
Te folosești de tot ce poți și nu te dai în lături de la nimic.
Ghici cine m-a învățat asta?
Nu e suficient. Înțelegi?
Poți să crezi că sunt egoistă, dar vreau mai mult.
Chestia pe care o facem acum. Ce au fost toți acești trei ani?
Asta nu e o poveste pe care să o spun nepoților!
- Ăsta nu e doar un capitol! - Cine a zis că e?
Ai intrat într-o baie și ai sărit peste scule
- ... să-l bagi pe James în film. - Da.
Vreau să sari peste scule și pentru mine!
Am sărit peste o mulțime de scule pentru tine!
De trei ani sar peste scule!
Mai ai încă o sculă de sărit. Vorbește cu Hedy.
Nu.
De ce?
Gândește-te puțin.
Chiar vrei să apelez la o pilă, o tipă cu care am fost la facultate?
Da! Desigur! Nu asculți ce spun?
Așa vrei să te lansezi?
Doamne! Da! Cui îi pasă cum se întâmplă?
Imaginează-te peste zece ani.
Ești vedetă. Ești la un talk-show,
iar tipul te întreabă cum ai început.
Doar n-o să spui că a trebuit să apelezi la o pilă.
N-o să fiu în emisiunea aia dacă nu faci asta.
Asta e ocazia, Susie.
Vorbește cu ea.
Dacă nu, o să știu mereu că e ceva ce n-ai făcut.
Și sincer?
Nu știu ce-o să mai facem atunci.
Mulțumesc.
Arthur, niște vin?
Dacă îl torni tu.
Gabe, omule!
- Abe. Îl știi pe Arthur. - Abe.
- Arthur. - Henry.
- Îmi pare bine.
Dezbatem de zece minute ce să bem.
Eu beau.
Nu se pune dacă l-ai adus de acasă.
- Nu l-am adus. - Mă gândeam eu.
Ne recomanzi un vin roșu fără să spui „tanic” sau „fructat”?
Henry, nu-l tortura pe tânăr.
Abe, vin roșu?
Cred că nu. Am mult de lucru.
Voice nu recomandă angajaților să fie treji.
De fapt, merge foarte bine datorită darului suptului.
Bea, că te concediez.
Cuvinte folosite prea puțin, „darul suptului”. Cu un motiv.
E o atmosferă ostilă la masa asta.
Vinul e în regulă. Bem vin.
Adu-ne Château Margaux din '56.
Foarte bine, dle. E un vin acid, ceva mai ascuțit.
Vrei să mă omori?
Adu vinul, și eu îi pun botniță lui Henry. Încetează, Henry.
- Ce e? - Serios, te dau afară.
- Mi-am vândut casa din Hamptons. - Când?
Anul trecut. Mă săturasem de întreținere,
iar valoarea imobiliarelor nu crește prea curând.
- Niciodată. - Exact.
Ați văzut-o pe prințesa Margaret la Gordon Ford? Hilar!
- Glumești. - Regina Victoria era foarte haioasă.
Nu știam.
Am văzut acel film, a fost încântător.
- Profesorul trăsnit? - Cu mașina zburătoare?
La Radio City. Sunt fan Fred MacMurray.
Ai fost cu un nepot?
Parcă e anost, dar Fred MacMurray îl înveselește.
Nici familia lui Fred MacMurray nu îl place atât de mult.
Îi ignor acum. Zile de naștere? N-are rost.
Ai uitat de băiețelul din tine?
Cadourile sunt scopul.
Nu-mi amintesc când am primit ultima dată un cadou care mi-a plăcut.
Abe, ți-am tot lăudat abilitățile tale de a face conversație.
Doamne, scuze. Sunt atât de plictisitor!
Pentru că Gabe a spus „darul suptului”?
Da, a fost jenant.
Nu. Eu sunt...
Abe?
Mă tot gândesc la lumea asta. Știți?
Doar asta?
Devin sentimental.
Ce e cu lumea?
Tocmai am împlinit 64 de ani.
Și, într-o perioadă când ar trebui să mă simt confortabil,
stabil în corp și minte, nu sunt.
Deloc. Mă aflu, deodată, la o răscruce.
Și parcă totul e cu susul în jos.
Asta pentru că totul se schimbă într-un ritm barbar, Abe.
Mai ales pentru bărbații de vârsta noastră.
Bărbați de vârsta noastră.
Ne-am născut în anii 1800.
Un alt secol! Înaintea telefoanelor, înaintea radioului.
În casa părinților electricitatea a venit când aveam șapte ani. Nu ții ritmul.
Da, și e și fiziologic, și psihologic.
Homo sapiens s-a mișcat ca melcul,
jucând aceleași roluri timp de zeci de mii de ani,
și acum, brusc, suntem forțați să ne adaptăm schimbărilor rapide.
Mai multe schimbări într-un an
decât au trăit predecesorii noștri într-o viață, într-un mileniu.
Gândiți-vă. Pentru ei, schimbarea
însemna evenimente exogene bruște.
Cutremure, inundații, o eclipsă,
un smilodon care sărea la tine fără să știi de unde.
Trebuia să rezolvi problema pe moment.
Apoi, lucrurile reveneau la normal în mod natural.
Dar acum schimbarea trece peste tine.
Însăși schimbarea este inundația, smilodonul.
Schimbarea este normalul.
Frica mea, însă, e că lumea e așa cum a fost mereu,
și pur și simplu nu am văzut-o.
Mulți dintre noi n-am văzut-o. Noi, bărbații.
Mă gândeam eu că e vorba de sexe.
Vorbesc serios.
Nu putem da vina pe evenimente exogene. E prea simplu.
Orbirea noastră colectivă a provocat mult rău.
Am controlat atât de mult, ne-am amestecat în atât de multe, pentru ce?
- E percepția unui bărbat. - Exact. Percepția e complicată.
Toți interpretăm prin obiectivul propriu.
Bărbat și femeie.
Asta cred că am avut în comun cu vânătorii-culegători.
Meniuri, domnilor.
Peștele în seara aceasta e limbă-de-mare pregătită în două feluri:
cu sos tradițional meunière sau cu un sos beurre blanc cu citrice.
Mulțumesc. Am mâncat limba-de-mare. E foarte bună.
Știți, am avut un moment alaltăieri.
Locuiesc într-un apartament mare și vechi pe Amsterdam, cumpărat acum mult timp.
Toți au zis că sunt nebun că dau atât pe el.
Acum sunt un geniu.
Eu și soția mea, ea a murit,
am stat nenumărat ore să îl amenajăm și să îl decorăm.
Eram foarte mândri, totul era la locul său.
Și într-o zi, nu cu mult timp în urmă,
stăteam în sufragerie și m-am uitat în jur.
Nu am văzut decât lucruri.
Doar lucruri.
A fost o senzație foarte ciudată.
De parcă nu le mai văzusem niciodată.
Și multe dintre ele erau legate de amintirea soției mele.
Am fost împreună 40 de ani. Dar nu a contat.
Tot ce vedeam erau copiii mei cum le sortau.
Cum alegeau ce să păstreze, ce să vândă, ce să arunce la gunoi.
Viața mea.
Soția mea.
În grămezi.
Era o zi caldă, dar mi s-a făcut frig brusc.
Cred în liberul arbitru.
Nu suntem roboți. Ne putem schimba în bine.
Ne adaptăm.
Și uneori, ce alții percept drept amestec, Abe, e, de fapt, învățare.
Ai fost profesor o mare parte din viață. Dăm mai departe cunoștințele.
Fiul meu, un băiat inteligent.
Mi-a tot spus că îl sufocam.
Eu credeam că îl ghidez.
Apoi s-a mutat, n-a mai sunat. N-a mai...
Învățăm pe alții, da, dar fraudulos. Eu cu siguranță asta fac.
Cred că am ieșit din pântecele mamei mele
dând sfaturi pentru ce să facă cu cordonul ombilical.
Trăiesc și eu un moment ca al tău, Arthur.
Văd grămezile vieții mele.
Sunt străine pentru mine.
E vorba de familia ta, nu?
Ai încercat să ajuți, să ghidezi.
Toată lumea face greșeli.
Nu-mi place vinul ăsta.
Tot ce credeam despre rolurile bărbaților și femeilor
cred că e complet greșit.
Am făcut exact ce nu trebuia pentru ambii mei copii.
Nu, Abe. Nu e adevărat.
Știi că fiica mea e proprietara apartamentului în care locuiesc?
Nu ai spus că l-ai cumpărat?
Soția mea a inventat asta, acoperirea noastră.
Nu, fiica mea l-a cumpărat.
Fiica mea...
Fiica mea a fost părăsită de soțul ei, brusc.
Ăsta a fost smilodonul ei.
În loc să se prăbușească, a devenit mai puternică.
O nouă persoană, așa mi-am zis.
Dar acum cred că poate asta a fost ea mereu.
Nu am luat-o niciodată în serios.
Pe fiul meu, Noah, l-am luat în serios.
Îl luam cu mine la Columbia în fiecare săptămână.
Ca să viseze ce voia să devină.
Nu-mi amintesc să fi făcut asta vreodată cu Miriam.
Nu m-am gândit niciodată.
Și, oricât de neînțeleasă ar fi alegerea carierei ei,
face totul singură.
Fără niciun ajutor de la mine sau de la mama ei.
De unde a venit asta?
Această putere, această neînfricare
pe care eu n-am avut-o niciodată?
Pe care bietul meu fiu n-a avut-o niciodată.
Unde-ar fi putut ajunge dacă o ajutam
și nu o ignoram, nu ignoram cine e cu adevărat?
Fiica mea e o persoană remarcabilă,
și nu cred că i-am spus vreodată asta.
Ar trebui să comandăm.
Scuzați-mă. Cred că suntem gata.
Cum e pregătit puiul?
Ușor condimentat, frecat cu salvie
și umplut cu cel mai fin foie-gras din Valea Dordogne.
Trebuia să întrebe!
Doi ani? Încerci să ne eviți?
John călătorește.
Numai muncă, fără distracție.
- Cum merge galeria? - Foarte bine. Veniți în vizită.
- La ce oră deschizi? - Noi...
Deschidem la 10:00, dar eu vin de obicei pe la prânz.
Veniți atunci! Am o piesă de Helen Frankenthaler
care o să vă placă.
Ne vedem atunci.
- Pa, Hedy. - Ciao!
Trebuie să spun că sunt surprinsă să te văd.
Sunt plină de surprize.
- Mă bucur că ești... - Am treabă. Pentru dna Gordon Ford.
Eu sunt.
- Bag-o pe fata mea în emisiune. - Poftim?
Midge Maisel. E comediantă.
Are nevoie de o șansă. Și are nevoie acum.
Și vrei să vorbesc cu Gordon?
Da.
Ca o favoare pentru mine, aș vrea să vorbești cu Gordon.
E o comediantă bună?
- E pregătită. - Chiar crezi în ea.
- Da. - E mai mult de atât?
Gordon nu face tot ce îl rog. Dar o să fac ce pot.
În curând?
- În curând. - Diseară?
A ieșit. S-ar putea să-l văd abia mâine.
Ce poveste de basm aveți!
- Deci mâine la prima oră? - Da.
A fost greu, nu-i așa?
Ce ai făcut acum.
Peste dealuri, peste văi
- Bună, Midge! - Bună, Trudy!
Pot să-mi las poșeta la tine?
Îmi fac griji când nu o lași.
Înăuntru și afară, auzi cum strigă
Contramarș și la dreapta
Bună dimineața, Hedy.
Bună dimineața, Midge.
Apoi cântăm
Asta-i artileria de câmp
Strigă-ți numerele tare și clar
Mai clar
Hei, ce faci aici?
Am o rugăminte.
- Te-a sunat mama? - Nu. De ce?
Vrea să venim de Ziua Recunoștinței.
Spune asta după ce se plânge că nimeni nu-i complimentează curcanul.
- O evităm de trei ani. - Ajută să ne anunțe.
Deci ce e?
Uneori, vin aici cu un colier nou fabulos
și îți sugerez ceva ce cred că ar trebui să faci.
Ocazional, da.
Adesea accept și îți complimentez colierul.
Vreau să o inviți pe Midge Maisel.
- Pe Midge? Nu. - Da.
Hedy, fii serioasă. Știi că avem o regulă.
A fost regula lui George, apoi a devenit regula ta.
Doamne, nici nu știi de ce ai regula asta.
Ai citit The Lottery.
Când există tradiții fără motiv, oamenii sunt omorâți cu pietre.
Renunță naibii la regulă.
Bine. Ce-i cu tirada asta?
Nu e o tiradă. Invit-o.
Ratez ceva?
E foarte frumoasă, nu?
Ai ochi.
Ce vrei să spui?
- Te rog să faci asta. - Îmi poruncești.
Te rog foarte frumos.
De ce să fac asta?
Pentru că îmi ești dator.
Așa o să joci cartea asta?
E ceva nou pentru noi, Hedy.
Aș vrea foarte mult să faci asta, Gordon. Serios.
The Gordon Ford Show.
Da, așteptați puțin.
Midge! La telefon! E important!
Da? Unde?
Plec acum.
Țineți liftul!
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor: Robert Ciubotaru