Díky bohu, že jsi tady.
Přece bych tě nenechala jí čelit samotného.
Je jako vždy blonďatá, usměvavá a zrádná.
Musíme se na ní spolčit.
Víš, jak jsme jednou nevěděli, jestli po škole máme být my dva?
A měli. A říkala jsem ti o tom incidentu s muffiny?
Ne. Povídej.
Před pár měsíci jsem měla tu drzost přinést muffiny s růžovou polevou
na školní trh s pečivem, když Totie Nussbaumová zabrala to...
Stroje na stříhání jsou nahoře.
Jeden tu byl dřív, než to tu tátovi začalo patřit.
Tohle jsou naše švadleny.
Zdravím, dámy. To je nádherná látka, tu chci.
Je z Istanbulu. Táta má dodavatele po celém světě.
Vrchní přišívačka knoflíků, Letty.
To je moje přítelkyně, Midge.
Zdravím, Letty.
Co se stalo s Talií?
Užijte si šití, dámy!
Co je s Talií, Joeli?
Skončili jsme po tom, co jsme si vyrazili.
Tak to Talia neměla šanci.
- Joeli! - Tady jsou.
Mami, tati, chtěl bych vám představit Miriam Weissmanovou.
- Moishe Maisel. Těší mě. - Nápodobně.
Joelova matka, Shirley.
Ráda vás poznávám.
To budu mít krásná vnoučátka.
Mami, škrtíš ji.
- Kolik máte kalhotek? - Došly mi.
Zrovna nám nějaké přišly, pojďte.
Budeš mi ji ale jednou muset vrátit.
Takže?
Tohle je, synku, dívka, o kterou nesmíš přijít.
Tuhle si, tati, nechám napořád.
Jakou máte velikost? Jste tak drobná.
Pořád to mlela dokola. „Oříškové tyčinky, kde jsou oříškové tyčinky?“
Mezitím se moje muffiny vyprodávaly
a podnosu Totie Nussbaumové si nikdo nevšímal.
- To je ona? - Narovnej se.
Falešný poplach.
Tatínkové jsou tu stejně hrozní jako maminky.
Chtěli, abych trénoval děti.
Jak ses z toho vykecal?
- Zfalšoval jsem válečné zranění. - Ne.
Ti lidi o mně nic nevědí.
Válečného veterána se nikdo nebude ptát. Zeptal jsem se...
Dal jsem ti znamení k odchodu už před hodinou.
- Je teprve půl desáté, dědulo. - Jeden z nás má práci.
Bavila jsem tvé staré přátele. Myslela jsem, že to chceš.
Tak to ses spletla.
- Zastavte. - Cože?
- Tady? - Ne.
- Zastavte. - Midge.
Takové drama. Jako bych si vzal Barbaru Stanwyckovou.
- Zaplaťte. Bude to dolar čtyřicet. - Počkejte.
Co to děláš?
Jdu domů pěšky.
To budeš doma až za úsvitu.
Zítra nepracuju.
Říkám to správně? „Pracovat.“
Jen jsem o tom četla v časopisech.
Most je tamtím směrem.
Most je tímhle směrem.
Já tady vyrostl.
Vidím ta světla.
Tak vrátíte se do auta, nebo ne?
Prostě jeďte za námi.
S běžícím taxametrem? Jsi blázen?
Další taxík možná nesplašíme.
Jak dlouho si myslíš, že se budeme hádat?
Snad ne moc dlouho. Mám jen tři dolary.
Jestli jdete pěšky, slečno, tak pokračujte.
Most je tamtím směrem.
- Ne, není. - Ale je.
Zatraceně! Neznám ani svou vlastní čtvrť.
Možná ten most býval tamhle, když jsi byl malý. Věci se mění.
A moji přátelé jsou hrozní.
Všechno to krkání a srkání.
Tony se vysmrkal do ubrousku a používal ho dál.
Už tě jim nevystavím, slibuju.
Ale jsou to tvoji přátelé.
Potřebuju jen tebe. To je vše.
Že ti ale trvalo, než jsi na to přišel.
Hele. Naše píseň.
Pojď sem, Barbaro.
S tímhle tancem nám na taxametru přibude dalších 80 centů.
Tak to hezky zaokrouhlíme.
Ten táta je ve skupině veteránů. Teď budu muset chodit na schůze.
Lepší než trenér.
Dobré ráno.
Omlouvám se, vyděsila jsem vás?
Jako vždycky.
To se mi někdy stává.
- Zdravím, paní Moyersová. - Dobrý den, paní Moyersová.
Děkuji, že jste přišli tak narychlo.
Takže, proč jsme se tu sešli?
- To byla řečnická otázka. - Jistě.
Máme problém.
Je hrubý, neuctivý, vyrušuje a má záchvaty vzteku.
Božínku.
A ještě k tomu kouří dýmku.
Ethan kouří?
Ne Ethan, váš otec.
- Abe? - Můj...
Od toho incidentu s testem způsobilosti tu byl už několikrát
a řešil budoucí zápis vaší dcery
a jestli osnovy odpovídají jejím standardům.
Vyslýchal učitele, prověřoval učebnice.
Promiňte, tady není nic k smíchu.
Ale je. Je to dost vtipné.
No, vy rozumíte vědě a tak. My vtipům. A tohle je vážně vtipné.
Rádi bychom, aby sem nechodil. Ne dokud se nezačne chovat vhodněji.
Ještě nikdy jsme nezakázali vstup prarodiči.
Dokonce i šťastnou skupinu vyděsil.
Penny, nevěděl jsem, že tu pořád jsi.
Jen se snažím porozumět těmhle novým vymoženostem.
Zítra ráno máš v deset hodin schůzi s produkčním týmem
a oběd s Nadlerem.
- Který zrušíš. - Jak jinak.
- Co bych si bez tebe počal? - Nemám tušení.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Nechtěla bys zajít na skleničku?
Jistě.
Samozřejmě bych chtěla, aby můj otec viděl mého syna dokončit školu
a kdykoliv se objeví ve školních hrách,
když ho budeme krotit?
Pomohlo by vodítko.
Ne doslova.
Rozumím vám, promluvím si o tom s vedením, slibuji.
- O nic víc nežádáme. Děkujeme. - Ano, děkujeme.
Já děkuji.
Můžeme jít?
Můžete jít.
Co máš dneska v plánu?
Jedu vlakem do Bryn Mawr.
To nemyslíš vážně. Proč?
Na oběd se spolužačkami z univerzity.
Takže tam bude Petra, Daniella...
Tammy, Kiki, všechny holky.
Co mě nenávidí.
Tak to není.
Nesnáší mě? Hnusím se jim? Vyber si. „Pohrdají mnou“ by sedělo.
Budu tě bránit, do jisté míry.
Do jisté míry mi stačí. Bav se.
A vyřiď jim mé vřelé pozdravy, i kdyby je to mělo jen zmást.
Vyřídím.
Paní Maiselová, uvidíme se na další benefiční akci knihovny?
Pokusím se.
- Protože minulý rok... - Já vím. Omlouvám se.
Hej.
Jo.
Nezajdeme někdy na skleničku?
Probereme život? Promluvíme si o něčem jiném než o dětech?
Jasně. To bych ráda.
Já taky. Zavolám ti.
Úžasná paní Maiselová
Fascinující. Vskutku fascinující.
Zvláště tahle stránka.
No, čas na svačinu.
Co to děláš?
Sleduju Esther.
Jak si hraje?
Sleduju, co udělá.
Rozhodně má podivný talent na hudbu.
A teď se chci ujistit, že se její schopnosti rozšíří.
Například: vztahují se k literatuře?
Tak jsem jí tam nechal svou knihu
a sleduju, jestli si pro ni dojde.
Dobře. Jsou v ní nějaké bonbóny?
Ne, žádné bonbóny v ní nejsou.
Proč by byly v knize bonbóny?
Jestli chceš, aby si pro ni došla, tak jsem myslela, že tam má bonbóny.
Cucavé bonbóny.
Nechci jí dávat cucavé bonbóny, Rose.
Chci vědět, jestli si dojde pro tu knihu,
ne proto, že tam jsou bonbóny.
Co je to za knihu?
Bytí a nicota od Sartra.
Jsou tam obrázky?
V Bytí a nicotě? Ne, nejsou tam obrázky.
Tak bys tam měl dát bonbóny.
I jeden bonbónek by pomohl.
Rose, já jen chci zjistit, jestli ji zajímá text v té knize.
Musím vědět, jestli je moje vnučka vnukem, na kterého jsem čekal.
Nebude vědět, o čem to je, i když ji ten text bude zajímat.
Nikdo neví, o čem to je.
Ani Sartre to neví.
I já jen předstírám, že to čtu.
Ty to předstíráš?
Kvůli tomu experimentu.
Pokud bude mít podezření, že to předstíráš,
bude to možná mít za trik a záměrně tu knihu bude ignorovat.
Což by naznačovalo
schopnost kognitivního uvažování na mnohem vyšší úrovni, než mají děti v jejím věku.
Takže dojít si pro tu knihu by naznačovalo pokročilé mentální schopnosti,
a nedojít si pro tu knihu
by také naznačovalo pokročilé mentální schopnosti.
Ale ne, Darling se počůrala.
I tak bych zkusila bonbóny.
Blbá panenka.
Vím, jak to muselo znít,
ale nejspíš došlo k nedorozumění.
Možná byla sjetá.
Víš co, dala si asi trošku marjánky na uklidnění.
Chce se omluvit osobně.
Přijede do Baltimoru.
Chce tě vidět na place a společně zajít k Haussnerovi.
Právě kupuju jízdenku.
Dobře. Užij si ovocný košík, dej si k tomu víno, oblíkni si župan
a projeď se na kole. Promluvíme si později. Zatím.
Jsem alergická na kraby.
„Nenastal tvůj čas?“ Jako vážně?
- Ano. - Nechtěla bys mi to objasnit?
Teď ne, Dinah.
Kdy? Až tě James vyhodí?
- On mě vyhodí? - Přemluvila jsem ho těmi dárky.
Měla ses mě nejdřív zeptat.
Ty dárky ti zachránily prdel, Susie.
Sbal si, jedeš do Baltimoru.
Myslíš to dobře, ale nedochází ti ty spletitosti.
Ty spletitosti mi sakra dochází.
Přijdeš o něj, protože nedokážeš prosadit Midge.
Já Midge prosadím.
Není to jeden nebo druhý. Midge je taky moje holka.
Ale Midge to nedostává tak snadno.
Vážně? Zkus si být na jeden den černá, jo?
Jamesovi nikdo nic jen tak nedal. Nadřel se.
Já vím.
Nenech ho odejít.
Jestli ho necháš, možná odejdu taky.
A beze mě nemůžeš žít.
Kolik stálo to kolo?
Kup ten lístek.
A ty zamluv Jamese u Paara.
Zdravíčko, dámy!
Ahoj, Midge. Co to máš na sobě? To se mi líbí.
Tyhle staré hadry?
Přímo z nejnovějšího čísla Vogue.
A co ty, modelko?
Vážně bývala modelka.
- Mám s sebou starou kamarádku. - Bože.
Tu placatku?
Tátovu. Ještě z kavalérie.
- A když se večírek začal táhnout... - Zavolaly jsme kavalérii!
Jdeme. Nemůžeme zmeškat aukci.
Nebo oběd. Umírám hlady.
Máš další. Ukaž mi fotku.
- Žádnou s sebou nemám. - Cože?
Kecám! Tady jsou, celá banda.
- Čtyři? Vy máte čtyři děti? - A další na cestě.
- Jak se má Tom? - Je kluzký.
Kdo je kluzký? Tom?
Co mají s těmi miniaturními sendviči?
Nechtějí, abychom přibraly, dámy.
Pozdě.
Tohle jsou vlastně jen klíčky mezi dvěma kousky chleba.
Další okurka. Každý druhý je jen okurka.
Jahoda na žervé.
- To si vezmu! - Posluž si.
Je to jako šlehaný losos.
Proč by někdo šlehal lososa?
- Ubrousek. - Už je připravený.
Proč nám sakra nemůžou dát žitný chleba se šunkou?
Petro!
Potřebuju něčím odsát ten alkohol. Trávník se točí.
Mně ne. Kavalérie. Sem s tím.
Tammy, jak to že jsi přihodila na zbraně?
Venkovní šipky. Kluci to ocení.
- Vypadají nebezpečně. - To ne.
Já jsem spokojená se svou sovou. Pojmenuju ho Charlie.
Ty oči mě sledují.
Midge získala to nejlepší.
Na Hoover Lark holt musíš přihazovat rychle a zběsile.
- To je krasavec. - Nejlehčí vysavač na trhu.
Ani není na trhu. Zelenám závistí.
Tamhle je pan Dee. Ze sociologie?
Connie, zdravím. Dlouho jsme se neviděli.
Jak to, že je ještě hezčí? To není fér.
Jaké bylo celé jeho jméno?
Dee je zkráceně Delikátní.
Málem jsem ho nepoznala.
Právě políbil Sandru Gutenbergovou na pusu!
To teda políbil.
Ví vůbec, co všechno ta pusa líbala?
To doufám, jsou manželé.
- Manželé? - Už osm let.
Takže z ní je Sandra Dee? Vážně?
Přísahá, že spolu nic neměli, když ještě studovala.
Kecy.
Prý na sebe narazili po promoci a zajiskřilo mezi nima.
Říká se, že si hrála s jeho admirálem
každé odpoledne za Dalton Hall.
- Ahoj, Sandro! - Ahoj, dámy.
To je milé setkání.
Midge.
- Daniello. - Přestaneme chodit kolem horké kaše?
- Říkala jsem, ať to nevytahuješ. - To nic.
Ano, konvertuji ke křesťanství.
Cože? Ne.
- Vážně? - Midge.
S Joelem vycházíme. Jsme přátelé.
- Palmer má pořád zlomené srdce. - A je svobodný.
Byl zábavný jako lžíce na boty.
Teď je vedoucí účetní.
Jak jsem říkala.
S Joelem jste na to šli rychle.
Palmer zmizel a s Joelem jste se dali dohromady.
Nebo jste se dali dohromady a až potom Palmer zmizel?
Byl velmi vytrvalý. Ale já na to nešla moc rychle,
protože jsem až do naší svatby byla slušná dáma.
Spíš do vašeho zasnoubení.
Nevěš nám bulíky na nos.
- Viděly jsme vás dva opřené o ten strom. - Kiki.
Málem jste ho vyvrátili.
Rozhodně jste sedřeli trochu kůry.
Já věděla, že ten dalekohled nebyl na ptáky.
Já tě před ním varovala. Pamatuješ?
Ano, Petro. Byla jsi dost ochranářská.
A teď jsi svobodná pracující dívka.
Pracuješ pro Gordona Forda. Je to velká zábava? Celé dny se směješ?
Je to trošku dřina. Ale smějeme se.
A vystupuješ. Na jevišti. To si nedokážu představit.
Pronesla na svatbě přípitek. A zaválela.
Nedokážu si představit sama sebe.
Ty se nebojíš vystupovat před všemi těmi lidmi?
Tak hele.
Kdybych měla jinou možnost,
jak si vydělávat na živobytí, tak do toho jdu.
Myslím i čištění obleků pro Klan,
obsluhu na jatkách...
Nemyslím si, že to jsou jediné možnosti.
To mi jednou řekl kamarád.
Ne. Na jevišti se nebojím.
Mimo jeviště to je věc druhá. Záchody v klubech jsou děsivé.
Proč to děláš?
Protože to zbožňuju.
Lidi tě poslouchají. A dostaneš pití zdarma.
Říkala jsi, že budeš v Show Jacka Paara.
To byl jen konkurz na ten pořad.
Ještě se nerozhodli. Uvidíme.
Hele, Corky Flemingová.
Hrozná potvora. Ahoj.
- Ahoj, Corky. - Ahoj, děvčata.
- Taky měla něco s panem Deem. - Během mého semestru v Praze?
Všem se líbil.
Mně ne. Dal mi trojku.
Kavalérii, prosím.
Je to povolené? Nemáme průkazky.
Nepotřebujeme průkazky.
Jsme vážené absolventky.
No tak, dámy. Odvážnému štěstí přeje!
Pořád se mi o těch kolejích zdá.
Cítím jídlo?
Tady se teď může vařit?
To neschvaluju.
Mají v pokoji televizi.
Tak rozmazlené.
- Dobrý den. - Ahoj.
To zní dobře, ten rock 'n' roll.
Jo.
Petra a já jsme si v tomhle pokoji pořád dokola pouštěly Toolie Oolie Doolie.
The Andrews Sisters?
Jo. Máma jednu z jejich desek má.
Co má dneska v plánu?
Hledáte své dítě?
- Je nám teprve 30, slečinko! - Své dítě? Ne!
Promiňte.
Bože. To vám tohle nevadí?
Co?
Co? Ona se ptá co.
Co!
O co jsme přišly?
Ten koberec byl příšerný.
Už ne. Lark fakt vysává všechnu špínu.
Lark je nejlehčí vysavač na trhu.
A snadno se uskladňuje. Na to nezapomínejte, Sherry a Barb.
- Jasně. - Dobře.
To jsme tady spaly tři? Vážně?
Jak jsme sem vtěsnaly své věci?
Proč se svět pořád tak zmenšuje?
Pojďte zjistit, jestli to tam pořád je.
- Co kde pořád je? - Pojďte!
Nashle.
Sbohem, děvčata.
Nashle.
Čistota půl zdraví.
Ježiši. Je mi snad 80, nebo co?
Pavučiny!
Chtěla jsi jít první.
Smrdí to tady jako v Tutově hrobce.
Mávejte před námi někdo klackem.
Sundejte ty pavučiny.
- Jdi dál, Kiki. - Ten klacek není dost dlouhý.
Použij vysavač.
Lark není hračka.
No tak, děvčata. Plýtváme časem.
Nesnáším pavouky. Víc než cokoliv jiného.
Tohle je taky menší. Všechno se zmenšuje.
Na zemi jsou pořád naše nedopalky.
To znamená, že tu pořád mohou být.
A jsou.
Daly jsme tam stuhy a kytky. Byly jsme tak roztomilé.
Jakou barvu měly?
- Žlutou? - Ne, ty jsi byla fialová.
Modrá a fialová vypadají podobně.
Dej je proti světlu.
Já byla zelená. Dej mi to.
Modrá.
Růžová.
Čí to byl nápad napsat vzkazy naším budoucím já?
- Tvůj. - Ne.
Rozhodně tvůj. Vždycky jsi myslela dopředu.
- Naše nebojácná vůdkyně. - Fajn, tady je můj.
Čti, čti.
„Miluj, jako by na tom závisel tvůj život.“ To jako fakt?
Měla jsi to období Chalíla Džibrána.
Té knihy jsem se zbavila.
- A je to tak? - Jak to myslíš?
Miluješ, jako by na tom závisel tvůj život?
Řekla bych, že ano.
Ne vždycky. Měla bych se snažit víc, ale ano.
Dobře.
Teď já. Slečna Modrásková.
„Buď ohleduplná. Buď štíhlá.“ Petro z minulosti, ty mrcho!
Čti dál.
„Miluj své rodiče, děti,
„přátele a prosím, buď šťastná.“
- To je hezké. - Pěkné.
Promiň, mé minulé já. Nebyla jsi mrcha.
Teď můj.
„Přečti si Dona Quijota v originále.“
Nikdy jsem se neučila španělsky.
Co dál?
Je to jen dlouhý, nesnesitelný seznam dalších knih v originále.
A na konci stojí: „S pozdravem, tvé mladé já.“
Kiki?
Dobře. „Pracuj sedm let, našetři si,
„půl roku cestuj, vdej se a měj děti.“
To jsem neudělala.
- Měla jsi děti. - A pak další.
Tím to končí.
Midge?
Tak jo.
Co se tam píše?
„Nedělej to.“
- „Nedělej to?“ - Co?
To je všechno. Jen „nedělej to.“
To jsi to nedopsala?
Dala jsem tam vykřičník a dvakrát to podtrhla.
Ukaž mi to. „Nedělej to.“ To je divné.
- Co jsi tím myslela? - Netuším.
- Vzpomínáš si, žes to psala? - Ne.
- Možná to mělo být „Nikomu neubližuj.“ - Tak proč jsem to nenapsala?
Já vím, co to znamená.
Plánovala sis vzít ty fialové šaty,
ale hluboko uvnitř jsi věděla, že nesmíš. A nevzala sis je.
To nebylo ono.
Třeba něco jako: „Nepromrhej to.“
Nepromrhej život. A opravdu jsi ho nepromrhala.
Dokázala jsi tolik úžasných věcí.
- Víc než kterákoli z nás. - Než všechny dohromady.
Pomysli na všechno, co budeš vyprávět dětem.
A vnoučatům!
Až se znovu vdáš, budeš se moct ohlédnout
na tuhle skvělou kapitolu a říct: „Tohle jsem dokázala.“
Jo. Byla to úžasná kapitola.
Počkat, já tu ještě něco mám.
„Stav se po promoci.“ Sakra, mohla jsem být paní Deeová!
Tammy, málem jsi mi vystřelila oko!
- Promiň! - Házej spodem!
Nesnaž se je chytit, Petro.
Já už nehraju.
- Už musím jít. - Já taky.
Slibme si, že si příští venkovní šipky zahrajeme dřív, než za deset let.
- Ano! - Rozhodně.
- Sbohem, dámy. - Ahoj.
- Ahoj.
- A je to potvrzeno? Dvakrát? Třikrát? - Na sto procent.
- Díky mé ženě? - Díky Hedy.
- Je ještě tady? - Viděl jsem ji před chvilkou.
Hedy?
Hedy, zůstaň tam!
Ano, pane.
- Co sakra chce? - To nevypadá dobře.
Zatraceně, Hedy!
Zatraceně.
To jsem nečekal.
Nerozumím jejich manželství.
Poslouchejte, lidi.
Jistý člen britské královské rodiny je na turné po Severní Americe.
A jistě víte, že se všechna média
pokoušejí zajistit si rozhovor.
My ten rozhovor právě zajistili.
Dnes večer bude v našem pořadu po celou hodinu princezna Margaret.
Tahle žena zatahala za nitky,
polichotila ega, podsunula peníze,
přemluvila ty teplouše, co obklopují princeznu,
a dosáhla úspěchu obrovských rozměrů.
Zatleskejte jí.
Ze slušnosti vynechal ty nevhodné věci, co jsem udělala.
Všichni do práce.
Nemáme moc času, než se tu začnou ukazovat,
takže jestli máte někde muškety nebo čaj, pryč s tím.
Mikeu, hodně toho bude na tobě.
- Připraven? - Jasně.
Potřebuju výzkumný tým, aby zjistili,
co všechno na tomhle turné dělala.
Jasně. Dodejte mi materiály do dvou.
Podle jejího týmu se mnou chce udělat parodii.
To není možný.
Nechce působit odměřeně.
Chci co nejvíc nápadů,
- a to co nejdříve. - Rozkaz.
Přizpůsobte monolog královské rodině. Ať je to vtipné, ale uctivé.
Ale popichujte je.
Ať to je divoké. Po Fordovsku.
Ale ne moc divoké.
Ale musí to být vtipné. Ale ne zle.
Znervózníš je. Nech je dělat jejich práci.
Vtipné, ale ne zle. Chápeme.
Dobře.
Moje ráno je ještě lepší.
Jane Jacobsová, jak rád vás tu vidím.
Zdravím.
Tato žena zabránila Robertu Moseseovi
vést silnici přes Washington Square Park.
Když jsem byl poprvé v New Yorku, rodiče mě tam vzali.
Můj Bože, byli tam žongléři, hudebníci,
ta fontána, banda podivínů, bylo to kouzelné.
Tehdy jsem věděl, že tu musím žít a pracovat.
Jane, nezachránila jste jen park. Zachránila jste vzpomínku. Děkuji.
Nemáte zač.
Ještě se dneska uvidíme.
Jdem na to, Mikeu.
Dobře.
Takže to byla ta záhadná Hedy?
Tu a tam se tu objeví.
Brigadoonská manželka.
Tak jo. Kdo o princezně Margaret nic neví?
- Je to sestra královny. - To vím.
- Měla aférky. - To nepůjde.
- Pije čaj? - Říká fotbalu kopaná?
Mluví takhle.
Takže říkáš, že jsme v prdeli? Pořad začíná za sedm hodin.
Promiňte, ale shodou okolností tu máte expertku.
- Vážně? - Midge zachrání situaci.
Zbožňuju ji. Je nestydatá. Nezatížená korunou.
Docela sexy. Zní jako imitace Ralpha.
- Je vtipná? - V parodii?
Mám nápady.
Já se postarám o tohle, vy o monolog.
- Platí. - Tak jo, lidi, dvacet za hoďku?
Sakra. Promiň, Alvine.
Tak jo, lidi, dvacet za hoďku.
To bylo dobrý.
Raz dva a úsměv na tváři!
Je tu Show Gordona Forda!
Dnešním speciálním hostem bude po celou hodinu
Její královská výsost, hraběnka ze Snowdonu,
princezna Margaret z Velké Británie.
- Princezna Margaret! - Tak to je něco!
Jo!
No teda. Už jste tu zase?
Jsme tak dobré publikum, že nás sem jeden scenárista pustil zdarma.
Takže tu máme v plánu být pokaždé!
Paráda! Který scenárista?
- Toho bys neznala. - Mohli byste mi ho ukázat?
Dobrý večer, slyšeli jste dobře.
Dnes večer máme v pořadu opravdu člena královské rodiny.
Ano! Princeznu Margaret!
Dnes možná ve studiu uvidíte zlověstně vypadající kravaťáky.
Někteří jsou z ochranky princezny Margaret
a někteří jsou moji agenti.
Kamarádíčkuješ se s tchánem a tchyní?
To zní jako nařčení.
Shaw řekl, že Británii a Ameriku rozděluje společný jazyk.
Já si všiml, že nás rozděluje oceán.
Proč mě nikdo neocenil?
To není fér.
A ve Velké Británii všechno nazývají jinak.
Plotna je pro ně sporák.
První patro je pro ně přízemí.
A dnes jsem se dozvěděl, že mě nazývají:
„Nemyslím si, že bych o vás někdy slyšel.“
Jsme zpátky s princeznou Margaret.
Vaše Výsosti, jsme vždy fascinovaní
domácí rutinou královské rodiny.
Jste čerstvě vdaná.
Zajímalo by mě, jaké míváte večeře? Vaříte?
Ano, vařím. Jsem skvělá kuchařka. Vařím každý den.
Je to jeden z mých největších talentů.
- Co je ten druhý? - Lhaní.
- Takže máte kuchaře? - Naši kuchaři jistě mají kuchaře.
Podle mě jste jako členka královské rodiny
jistě byla schopná dělat cokoli. Je to tak?
Ne, Gordone, není.
Odjakživa jsem měla jistý, dosud nesplněný, sen.
Jaký?
Vždycky jsem chtěla moderovat předpověď počasí v americké televizi.
Tak to máte štěstí.
Právě nastal čas na předpověď počasí v Show Gordona Forda.
To je ale vtipná náhoda.
Chtěla byste to zkusit a splnit si tak ten svůj sen?
Bylo by mi potěšením.
Prosím.
Vše je připravené, Vaše Výsosti.
Děkuji.
Dobrý večer, Ameriko. Tady je Gordon Ford s dnešní předpovědí počasí.
Na té kartě je chyba, a nejsem Gordon Ford.
Všechno se to stalo tak spontánně, že jsme neměli čas je vyměnit.
Nám to nepřijde vtipné.
Velice se vám omlouváme.
V úterý nás čeká slunečno.
Co to znamená „slunečno?“
To je když svítí celý den sluníčko a není zakryté mraky.
Pořád netuším, o čem to mluvíte.
V Rockaways budou skvělé podmínky na surfování.
Všichni raplové a chuligáni se mohou těšit na drsné vlny,
budou potřebovat všech deset prstů, aby přelstili ty vidláky z Jersey.
Zdá se, že vaši scenáristé jen chtěli, abych ta slova řekla nahlas.
To je nemožné, protože jsme netušili, že se té předpovědi počasí ujmete.
Co to tam děláte?
Značím si státy, které bychom si měli znovu podrobit jako první.
Ne Massachusetts! Tam mám rodinu.
Já také. Stále dluží daně za čaj.
Dobrá. Vemte si Massachusetts.
Na skvělý večer, týme.
Ta se předvedla. Princezna všechny dostala.
Chtěl bych vidět Paarův výraz, až si zítra přečte noviny.
Slyšeli jste, koho tam měl?
Kuklu, Fran a Ollieho. Loutky.
Měl tam loutky!
Slyšel jsem, že ruka loutkaře trčela Kuklovi se zadku.
Chudák Kukla.
Tohle je naše Emmy, lidi.
Mělo to váhu, vtip.
- Musíme rozjet kampaň. - Hned zítra.
Volali z novinek. Jsou vyjevení, že jsme ji tam měli my.
Huntley a Brinkley jsou ponížení. Bože, mám z toho takovou radost.
Pití pro všechny! Pro každého v baru!
Dokázali jsme to!
Utratím cent. Možná niklák.
Drobné si nech. Prosím.
Zdravím.
Dobrý den.
Jsem Hedy Fordová.
Ráda vás oficiálně poznávám. Midge Maiselová.
Já vím.
Chci vás poznat už nějakou dobu.
Gordonova první scenáristka.
Možná první z mnoha.
Jistě. Věci se teď úplně změní.
Princezna byla velice potěšená.
Teď cituji:„Šťastná jak blecha.“
Zaválela. Zrovna jsme to říkali.
Její sestra nebude nadšená, což Margaret udělalo ještě větší radost.
K čemu by to bylo, kdybychom nepopíchli královnu?
Prý jste napsala tu věc s předpovědí.
Jen koncept. Chlapi tomu dodali vtip.
- Nedělejte to. - Co?
- Nedělejte to. - Dobře.
Ať už je zásluha vaše nebo ne, berte ji. Tak to dělají chlapi.
Dobře.
No, ano. Tu předpověď jsem napsala já.
Dobře. Tak zatím.
Poslyšte. Jak dlouho pracujete se Susan?
Susan?
Myersonovou. Je to vaše manažerka, ne?
Susie. Už to budou tři roky.
Byla jsem její první klientka.
Vsadím se, že vám dost pomohla.
Vždycky byla houževnatá a opravdová bojovnice.
Před pár takovými jsem ji musela držet.
Pořád se nechytám. Jak se vy dvě znáte?
Pembroke. Byly jsme spolubydlící.
- Nikdy se o tom nezmínila. - No, znáte Susan.
Ano. Znám Susan.
Hedy!
Už jdu!
Má strach, když mluvím se scenáristy. A s architekty.
Pokračujte v dobré práci.
A se Susan po boku se jistě dostanete daleko.
Zatím.
Ano. Zatím.
Tady je.
- Ahoj. Ne. - Chyběla jsem ti?
Ahoj. Co tu sakra děláš?
Dinah mi řekla, kdy přijedeš. Byla jsi v Baltimoru?
Musela jsem Jamese trochu utěšit. Došlo mezi námi k nedorozumění.
- Co... - Znáš Hedy Fordovou?
O čem to mluvíš?
Znala jsi ji, když ještě nebyla Fordová?
Tys ji potkala?
V baru. Prý jste na vysoké byly kamarádky.
Nebyly jsme kamarádky.
Prý jste byly spolubydlící.
Možná.
Možná jste byly spolubydlící? Nevšimla sis?
- Na pokoji nás bylo tak 10, 20. - Susie.
Vysoká je velké místo, jasné?
Nemůžeš si pamatovat všechny.
Říká ti Susan. Nikdo ti neříká Susan.
Co to má znamenat, přepadení?
Jsem unavená. Můžeme si promluvit ráno?
Proč mi to neřekneš?
- Neříkám ti o všech, které potkám. - Nech toho.
Trošku jsme se znaly, jasné?
Nemyslela sis, že by bylo dobré zmínit,
že znáš velmi vlivnou manželku mého šéfa, i když jen trošku?
Nevěř ničemu, co říká, dobře?
- Házela na mě špínu? - Říkala, že jsi houževnatá.
Že jí ten titul z jazyka přišel vhod.
A že jsi bojovnice.
To ví každý.
Tak za mě bojuj, Susie. Promluv s ní.
- Tak počkat. - Má na Gordona vliv.
Víc než kdokoliv jiný, víc než Mike Carr. Je to naše cesta dál.
- Ne. - Řekni jí, aby mě dal Gordon do pořadu.
Nepotřebujeme ji, jasný? Mám to pod kontrolou.
Kdys to měla „pod kontrolou?“
Mám to pod kontrolou. Jako vždycky. Děláme pokroky.
K další cihlové zdi?
- To není fér. - Není.
Dřela jsi jak mezek a já dělala vše, co jsi řekla.
Nepolevila jsem. Byla jsem vzorná,
v práci se mi daří a on si toho všímá.
Dávalo by smysl mi dát šanci. Ale on si nedá říct.
Do té zdi narážíme pořád a pořád dokola.
Vždycky to jsou dva kroky vpřed a tři zpět a už toho mám dost.
Já taky!
Ale co si počneš se všemi Gordony, Petey,
se všemi zasranými chlapy, kteří vládnou světu?
Obejdu je!
Využiju, co můžu, a před ničím se nezastavím.
Hádej, kdo mě to naučil?
Tohle nestačí. Rozumíme si?
Klidně mě měj za sobce, ale já chci víc.
Tohle. Na čem pracujeme. O čem ty poslední tři roky byly.
Tohle svým vnoučatům vyprávět nechci!
- Tohle není jen kapitola! - Kdo říkal, že je?
Vtrhla jsi do lázní a skákala přes ptáky,
- aby James dostal ten film. - Jo.
Tak skákej přes ptáky i pro mě!
Tak hele, pro tebe jsem přeskákala už hodně ptáků!
Tři roky nedělám nic jiného!
Ještě je třeba přeskočit jednoho ptáka. Promluv s Hedy.
Ne.
Proč?
Prostě se na chvilku zamysli, dobře?
Vážně chceš, abych poprosila o laskavost svou bývalou spolubydlící z vejšky?
Jo! Samozřejmě! To jsi mě snad neposlouchala?
Takhle se chceš proslavit?
Bože, ano! Koho zajímá, jak k tomu dojde?
Představ si sebe za deset let.
Jsi velká hvězda. Na talk show
se tě moderátor zeptá, jak jsi se proslavila.
Přece bys nechtěla říct, že to bylo jen díky laskavosti.
V té talk show nebudu, když tohle neuděláš.
Tohle je ono, Susie.
Promluv s ní.
Nebo navždycky budu vědět, že jsi mohla něco udělat a neudělala.
A upřímně?
Nevím, co s námi potom bude.
Děkuji.
Arthure, dáš si víno?
Pokud mi ho naliješ.
Gabe, chlape!
- Abe. Znáš Arthura. - Abe.
- Arthur. - Henry.
- Těší mě.
Už deset minut řešíme, co si dáme k pití.
Já už piju.
Nepočítá se, když to je z domova.
- Není. - To jsem si myslel.
Je možné objednat víno bez zmiňování tříslovin nebo ovoce?
Henry, nemuč toho mladého muže.
Abe, dáš si červené?
Nejspíš si nedám. Mám spoustu práce.
Voice nepodporuje střízlivost u svých zaměstnanců.
Vlastně podporuje opici u svých zaměstnanců.
Tak pij, sakra, nebo máš padáka.
„Opice“ se často nepoužívá. Z dobrého důvodu.
Dnes u stolu panuje nepřátelská atmosféra.
Víno je dobré. Dám si víno.
Dáme si Château Margeux, ročník 56.
Skvělá volba, pane. To je nakyslé víno, s úhlem.
Snažíte se mě zabít?
Přineste to víno a já umlčím Henryho. Přestaň, Henry.
- Co je? - Vážně, nebo jdeš pryč.
- Prodal jsem svůj dům v Hamptons. - Kdy?
Minulý rok. Unavovala mě údržba
a ceny nemovitostí v blízké době nevzrostou.
- Nebo vůbec. - Přesně.
Viděli jste princeznu Margaret v Show Gordona Forda?
- To jako fakt? - Viktorie byla prý vtipná.
To jsem nevěděl.
Ten film jsem viděl, byl skvostný.
- Roztržitý profesor? - S tím létajícím autem?
V Radio City. Jsem velký fanoušek Freda MacMurrayho.
Vzal jsi s sebou vnouče?
Vypadá to jako nic moc, ale Fred MacMurray to zlepšil.
Ani rodina Freda MacMurrayho ho tolik nemiluje.
Teď je ignoruju. Narozeniny? Nemá to smysl.
Zapomněl jsi na dítě v sobě?
Smyslem jsou dárky.
Nepamatuju si, kdy naposledy jsem dostal dobrý dárek.
Abe, než jsi přišel, básnil jsem o tvých konverzačních schopnostech.
Bože, omlouvám se. Jsem tak skleslý.
Protože Gabe řekl „opice?“
Ano, to bylo znepokojivé.
Ne. Já...
Abe?
Jde o celý zatracený svět. Chápete mě?
Jen o to?
Začínám být sentimentální.
Co je se světem?
Zrovna jsem měl 64. narozeniny.
A v době, kdy bych se měl cítit dobře
ve svém těle i mysli, tak se tak necítím.
Vůbec. Najednou jsem na křižovatce.
A všechno mi připadá vzhůru nohama.
To proto, že se všechno mění rychlostí blesku, Abe.
Zvláště pro muže našeho věku.
Muže našeho věku.
Narodili jsme se v 19. století.
To je úplně jiné století! Před telefony, před rádiem.
Do mých sedmi let jsme doma neměli elektřinu. To už je nepředstavitelné.
Ano, a je to fyziologické, stejně tak, jako to je psychologické.
Homo sapiens se plazil,
hrál stejné role tisíce let,
a my jsme teď najednou nuceni přizpůsobit se těm všem rychlým změnám.
Za rok se toho teď změní víc
než za celý život našich předků. Za celé tisíciletí.
Zamysli se nad tím. Změny pro naše předky
byly náhlé exogenní události.
Zemětřesení, povodně, zatmění slunce,
šavlozubý tygr, který se na tebe zničehonic vrhnul.
Museli je vyřešit hned v tom okamžiku.
Pak se věci přirozeně vrátily do normálu.
Teď se změny dějí bez ohledu na tebe.
Samotná změna je povodeň a šavlozubý tygr.
Samotná změna je normální.
Já se ale bojím, že svět je pořád takový, jaký vždy byl,
a já to prostě jen neviděl.
Že mnoho z nás to nevidělo. Nás mužů.
Já měl tušení, že to bude muži.
Myslím to vážně.
Nemůžeme vinit exogenní události. To je příliš snadné.
Naše kolektivní slepota způsobila hodně škody.
Tolik jsme se věci snažili ovládat a vměšovat se do nich a k čemu to bylo?
- To je pohled jednoho muže. - Přesně. To může být složité.
Všichni interpretujeme věci skrze naše vnímání.
Muž a žena.
To musíme mít stejné jako naši předci, lovci a sběrači.
Jídelní lístky, pánové.
Dnes podáváme doverského platýse připraveného na dva způsoby,
s tradiční meunière omáčkou nebo s citrónovou máslovou omáčkou.
Děkujeme. Toho platýse jsem už jednou měl. Je vynikající.
Víš, tuhle jsem měl takový zvláštní okamžik.
Bydlím ve velkém starém bytě v Amsterdamu. Koupil jsem ho před desítkami let.
Všichni mysleli, že jsem blázen, tolik peněz.
Teď jsem za génia.
A s mou ženou, budiž jí země lehká,
jsme strávili nespočet hodin jeho vybavováním a zdobením.
Dali jsme si s tím takovou práci, vše na svém místě.
A jednoho dne, nebylo to tak dávno,
jsem stál v obývacím pokoji a podíval se kolem sebe
a neviděl nic jiného, než samé věci.
Jen věci.
Byl to hrozně zvláštní pocit.
Jako bych nic z toho nikdy neviděl.
A tolik z toho mám spojené se vzpomínkami na svou ženu.
Byli jsme spolu 40 let. Ale na tom nesešlo.
Přestavil jsem si jen své děti, jak se v tom přehrabují.
Jak vybírají, co si nechají, co prodají a co vyhodí.
Můj život.
Má žena.
Na hromadách.
Byl teplý den, ale najednou mi byla taková zima.
Věřím ve svobodnou vůli.
Nejsme roboti. Můžeme se změnit k lepšímu.
Přizpůsobujeme se.
A někdy to, co ostatní vnímají jako vměšování, Abe, je vlastně učení.
Většinu svého života jsi byl učitel. Předáváme naše znalosti.
Můj syn, bystrý to hoch.
Mě tolikrát varoval, že ho dusím.
Já myslel, že ho vedu.
Pak se vystěhoval a přestal mi volat. On mi přestal...
Učíme, to ano, ale i vnucujeme. Já určitě ano.
Myslím, že jsem hned po porodu radil,
co dělat s pupeční šňůrou.
Zažívám okamžik podobný tomu vašemu, Arthure.
Vidím hromady svého života.
Jsou mi cizí.
Jde o tvou rodinu, že?
Snažil ses pomoci, vést.
Každý dělá chyby.
To víno mi nechutná.
Všechno, co jsem si myslel o rolích mužů a žen
je podle mě naprosto špatně.
Zachoval jsem se stejně špatně u obou svých dětí.
Ne, Abe. To není pravda.
Víš, že má dcera vlastní byt, ve kterém bydlím?
Neříkals, že jsi ho koupil?
S tím přišla moje žena. Je to naše krytí.
Ne, koupila ho moje dcera.
Moje dcera...
Moji dceru zničehonic opustil její manžel.
To byl její šavlozubý tygr.
Místo toho, aby se zhroutila pod vším tím tlakem, vyšla z toho silnější.
Jiný člověk, nebo jsem si to tak aspoň myslel.
Ale teď si myslím, že taková byla celou dobu.
Nikdy jsem ji nebral vážně.
Bral jsem vážně svého syna Noaha.
Každý týden jsem ho brával na univerzitu.
Aby mohl snít o tom, čím by mohl být.
Nevím, jestli jsem něco takového udělal pro ni.
Nikdy mě to nenapadlo.
A ať je pro mě její volba kariéry sebevíc nepochopitelná,
dělá to úplně sama.
Bez jakékoli pomoci ode mě nebo její matky.
Odkud se to vzalo?
Ta síla, ta nebojácnost,
kterou jsem nikdy neměl?
Kterou můj chudák syn nikdy neměl.
Čím by se mohla stát, kdybych jí pomohl
a neignoroval ji a to, kým ve skutečnosti je?
Moje dcera je pozoruhodná osobnost
a já si nemyslím, že jsem jí to někdy řekl.
Měli bychom si už objednat.
Promiňte. Už si asi budeme objednávat.
Jak připravujete to kuře?
Je lehce kořeněné, potřené šalvějí,
a plněné nejkvalitnějšími foie gras z údolí Dordogne.
Musel se zeptat.
Dva roky? Vyhýbáte se nám snad?
John byl na turné.
Samá práce a žádná zábava.
- Jak si vede galerie? - Vede si dobře. Zastavte se.
- Od kolika máte? - Máme...
Máme otevřeno od desíti, ale já tam bývám až kolem poledne.
Tak přijďte. Mám tam obraz od Helen Frankenthalerové,
který si určitě zamilujete.
Tak zatím.
- Sbohem, Hedy. - Ciao.
Musím říct, že jsem tě tu nečekala.
Jsem samé překvapení.
- Jsem ráda, že... - Chci něco projednat. S paní Fordovou.
To jsem já.
- Dostaň moji holku do pořadu. - Cože?
Midge Maiselovou. Je to komička.
Potřebuje prorazit. A potřebuje to hned.
A ty chceš, abych promluvila s Gordonem?
Ano.
Promluv si prosím s Gordonem, udělej mi tu laskavost.
Je to dobrá komička?
- Je připravená. - Vážně v ní věříš.
- Věřím. - Je v tom něco víc?
Gordon nedělá vždycky, co mu poradím. Ale vynasnažím se.
Brzy?
- Ano, brzy. - Ještě dnes?
Je pryč. Uvidím ho asi až ráno.
Vy dva jste jak z pohádky.
- Takže hned zítra? - Ano.
Bylo to těžké, že?
To, co jsi právě udělala.
Přes hory, přes doly...
- Ahoj, Midge. - Ahoj, Trudy.
Ahoj. Můžu si tu nechat kabelku?
Když tu není, je to divné.
Tam a sem, křik se line ven.
Čelem vzad, pochodem vpřed.
Dobré ráno, Hedy.
Dobré ráno, Midge.
Neklesáme na mysli
my dělostřelci blízko vsi.
Zvolejte povely, nahlas a zřetelně.
Zřetelněji.
Ahoj, co tu děláš?
Chci tě o něco poprosit.
- Ozvala se ti máma? - Ne. Proč?
Máme přijít na Díkůvzdání.
To říká a pak skončí nalitá a ubrečená, že jí nikdo nepochválil krocana.
- Vyhýbáme se tomu už tři roky. - Mohla by dát vědět včas.
Tak o co jde?
Sem tam se tu ukážu s nádherným novým náhrdelníkem
a navrhnu ti něco, co bys měl podle mě udělat.
Ano, sem tam.
Často s tebou souhlasím a pochválím ti náhrdelník.
Chci, abys dal Midge do vysílání.
- Midge? Ne. - Ano.
No tak, Hedy. Víš, že máme to pravidlo.
To bylo Georgeovo pravidlo a tys ho převzal.
Dobrý Bože, vždyť ani nevíš, proč ho máte.
Četl jsi Loterii.
Víš, že když existují tradice bezdůvodně, lidi to schytají.
Zahoď to pravidlo.
Na co ten proslov?
Není to proslov. Dej ji tam.
O co tu jde?
Krásně se na ni dívá, ne?
A ty máš oči.
Co máš za lubem?
- To, že tě žádám, abys to udělal. - Spíš mi to nařizuješ.
Důrazně tě o to žádám.
Proč? Proč bych to mám udělat?
Protože mi dlužíš.
Tak ty takhle, jo?
Tohle nejsme my, Hedy.
Cením si toho, Gordone. Opravdu.
Show Gordona Forda.
Ano, vydržte, prosím.
Midge! Telefon! Je to důležité!
Ano? Kde?
Jsem na cestě.
Podržte mi dveře!
Kreativní dohled Kateřina Hámová