- Unde e Nancy? Se răcește mâncarea. - Are întâlnire.
O întâlnire? Cu un băiat?
Da, dragă, o întâlnire. Cartofi?
- Nu-mi distrage atenția. - Dar îți plac cartofii.
- Nu vreau să vorbesc despre cartofi. - Bine. Morcovi?
Carole, fiica noastră are 15 ani.
- Danny... - Nu iese până nu se mărită.
Apoi decide soțul ei.
Mă întreb dacă o va lăsa să meargă la bal.
Carole i-a luat o rochie, a tăiat eticheta.
Trebuie să o lase.
Nancy e o pacoste.
Slavă Domnului că nu am avut fată!
Ignorați-o pe bunica. E beată.
E destul spațiu pentru o adunare.
Dacă mut masa din sufragerie, pot pune un castron de punci și...
- Ce miros! E de la draperii? - Nu. Nu cred...
Aș vrea să pot să le dau lecții de dans.
Fiecare fată ar trebui să știe cum să...
Stai, e covorul?
- Am mirosit eu acolo. - De unde vine?
- Urmează-mă. - De ce?
- O să mă întrec cu el pe hol. - Poftim?
Vreau să văd dacă mă poate întrece.
Bineînțeles că poate.
- O să facă infarct. - Slavă Domnului că n-am avut fată.
Sunt groaznice! N-o băgați în seamă pe bunica.
Nu-l băgați în seamă nici pe bunicul.
E pianul.
Pianul miroase a ceapă?
Doar clapele negre.
- Shirley? - Da?
Clapele negre ale pianului miros a ceapă.
- Și? - De ce?
E un pian folosit.
Danny, serios. Chiar trebuie?
O să apară la The Gordon Ford Show mâine.
Danny Stevens? Serios?
Dumnezeule! Îl ador!
Poate să facă de toate.
Cântă, dansează. Vizitează copiii bolnavi mereu.
- Nu poate sta deoparte. - Cât mai bolnavi.
Vreți să veniți la emisiune? Să-l vedeți live?
- Serios? - Normal că vrem!
Cum luăm bilete?
Aveți pe cineva în interior.
Fabulos! Pe cine?
Pe mine. Eu sunt în interior.
- Nu pricep. - Lucrez la emisiune.
Știi cine ne poate lua bilete?
Da. Eu.
Pot să vă iau bilete. Pentru că lucrez la emisiune.
Deci sunt acolo.
Nu știu ce zice.
Dacă aerisesc pianul, înlocuiesc tablourile,
scot mileurile și plasticul,
pun niște flori, perne, zugrăvesc, poate...
- O să mă gândesc. - La ce?
Vrea să dea o petrecere pentru femeile care o plătesc să-și găsească soț.
Slavă Domnului că nu am avut fată!
Chiar am fost norocoși.
- N-o băga în seamă pe bunica, scumpo. - Nici pe bunicul.
Hai să facem din asta o regulă generală.
Mulțumesc din nou.
Cu plăcere.
Miriam? Să rogi pe cine ne ia bilete să ne sune.
Eu vă iau biletele.
- Deci o să ne sune? - Da, o să vă sune.
Deci, care este verdictul?
Băile funcționează și există un acoperiș.
Poți să dai petrecerea la noi în apartament.
E prea mic. Am angajat un instructor de dans.
- Va trebui să închiriezi o sală. - Cu ce bani?
Renunță la instructor.
Nu știi absolut nimic despre dragoste.
Închideți ochii. Imaginați-vă dragostea.
Vedeți un soț frumos, academic?
Copii? Un apartament modern cu vedere spre orizont?
Sau vedeți un ortodont de succes,
copii și o casă cu două etaje într-o zonă suburbană?
Poate un antreprenor chipeș, puternic și foarte elegant, copii,
într-o fermă renovată care îți taie răsuflarea.
Oricum ar arăta dragostea pentru tine, te pot ajuta să o găsești.
Aici, la centrul comercial pentru dragoste Unu plus unu egal dragoste,
ne ocupăm de toate fanteziile romantice...
Toate fanteziile romantice...
Toate... Nu știu ce faci.
Tăiați!
Scuze, dar dă din brațe de parcă zboară spre sud iarna.
Ce e?
- Rose, arăți minunat. - Mulțumesc.
Kurt încerca să-ți spună să mergi. Mai ții minte?
Trebuie să mergi până la semnul ăsta. Vezi?
Da. Dar e ciudat. Sunt foarte multe scări.
Arăți minunat.
Nu pot să stau acolo?
Lumina ta nu e acolo.
Poate dacă nu trebuie să...
Trebuie. Dar chiar arăți minunat.
Nu. Miriam?
Vin!
Bună! Ce e? Merge foarte bine.
- Da? - Da.
Aud foarte multe mormăieli din partea echipei. Mi se pare că e rău.
Nu. E normal să faci 196 de duble.
E ridicol. Trebuie să mă întind.
Mamă, tu ai vrut asta, îți amintești?
Ai vrut să extinzi afacerea. Ai vrut să filmezi o reclamă.
Ascultați! Ne descurcăm minunat. Suntem aproape gata.
Nu mă pricep să fiu în fața camerei.
Ba cum să nu! Nu-i așa, Eddie?
Arată minunat.
E foarte bun.
De ce nu putem aduce pe altcineva să-mi joace rolul?
- Cum ar fi? - Doris Day.
Doris Day nu e deloc ca Rose Weissman.
Filmează tu.
Fața ta încă are trăsăturile mele, deci e aproape aceeași față.
E un mod ciudat de a spune că ți-ai făcut operații.
Stric totul.
Toată chestia asta.
Stric totul și mă fac și de râs.
Uite ce e. Nu mai merge.
Stai aici, în lumina ta,
iar eu aici, și poți vorbi cu mine.
Stai acolo și spune-mi totul despre iubire și cum să-mi găsesc un soț.
Bine, să filmăm.
Liniște pe platou, vă rog.
Mamă? Chiar arăți minunat.
Unu plus unu egal dragoste, dubla 197. Clachetă.
Închideți ochii și imaginați-vă dragostea.
Minunata doamnă Maisel
- Miriam? - Ce e?
Aragazul iar nu se aprinde.
L-ai pornit?
Normal că l-am pornit.
Uneori nu îl pornești.
O dată nu l-am pornit. O singură dată.
- Nu te mișca. - Poftim?
- Nu tu! - Miriam, de ce trebuie să stau?
Nu tu. Esther. Nu te mișca!
Tată, pregătește-l pe Ethan.
Sunt ocupat cu lecția lui de pian.
Trebuie să se pregătească pentru școală.
Nu pot face ceai.
Încetează, Esther.
E un moment propice să înveți cum să ignori
totul din viața ta în afară de muzică.
- Stai locului. - Vreau ceai!
L-ai văzut vreodată pe Vladimir Horowitz ținând o jucărie într-o mână
și cântând Rahmaninov cu cealaltă? O să răspund eu. Nu.
- Tată! - Abe!
Nu-mi place asta.
Acum, nimănui nu-i place.
- Am nevoie de ajutor cu aragazul! - Și eu, cu părul ei!
Sunt ocupat cu băiatul!
Bine, oprește-te.
O să îți cânt din nou.
Ascultă foarte bine.
Așa trebuie să sune.
Vezi ce frumos e?
Salvă Domnului, Zelda! Dimineața asta a fost de coșmar.
Nu-i flacăra de veghe.
Ce? Miriam, e stinsă flacăra de veghe! Abe, flacăra de veghe s-a stins!
Nu-i nimic. E ușor de rezolvat.
Miriam, e ușor de rezolvat!
Abe, a venit Zelda, spune că e ușor de reparat!
- Poftim? - Zelda repară aragazul.
Ce are aragazul?
E stinsă flacăra de veghe, dle Weissman!
Zelda? Ce faci aici?
Repară aragazul!
Bine.
Deci, cum v-am arătat data trecută, trebuie doar să aprindeți un chibrit.
Îl țineți aici, întoarceți butonul și se aprinde.
Dumnezeule! Ce complicat!
Nu e complicat deloc. V-am arătat de multe ori.
- V-ați uitat în carte? - Ce carte?
Cartea pe care am făcut-o eu, țineți minte?
Cu etichete și poze.
Vedeți, chiar sub „Nu e flacără în aragaz pentru ceai”,
scrie „Cum se repară flacăra”.
Foarte ușor. E și o poză cu ceașcă de ceai.
Din fericire, acum merge.
Poate încercați, pentru data viitoare?
Dacă aș face asta, aș arunca în aer clădirea.
L-a reparat?
Da. E un geniu.
La naiba! Voiam să văd cum se face.
Totul este în carte.
- De unde e asta? - Habar n-am.
De la mine. Eu am făcut cartea.
Uite, are poze. Super!
Blochez alte mașini!
Vreți niște ceai? Avem flacără.
- Nu. - Vrei să intri?
Stau bine aici.
Intră și stai jos.
Nu vreau să intru și să stau jos.
Durează doar un minut.
Așa spui mereu, apoi stăm toată ziua aici.
Trebuie să aprinzi un chibrit?
Aș arunca în aer clădirea.
Nu ai arunca în aer clădirea.
S-ar putea să arunce în aer clădirea.
S-o arunce atunci.
- Janusz. - Vrei niște ceai?
Nu. Nu pot întârzia astăzi.
Danny Stevens vine în emisiune, iar Gordon ne-a spus să fim în formă.
Trebuie să mă duc la școala lui Ethan întâi.
Bună, Zelda. Poți să repari asta?
Bineînțeles că pot.
- Zelda. - Ce e?
Nu-i mai ajuta pe oamenii ăștia!
Nu mai lucrezi aici.
E părul unei fetițe.
Nu știau că e un raft sus în dulapul cu lenjerii.
Au uitat cum să pună lemne în șemineu.
O pasăre a intrat în casă și n-au știut să deschidă geamul ca să iasă.
Sunt oameni în toată firea.
Trebuie să învețe să se descurce singuri.
Nu pot!
Zelda...
În țara noastră,
când un cal e șchiop, e inutil, așa că îl împuști.
Asta e o casă întreagă plină de cai foarte șchiopi!
- Zelda, poți răspunde tu? - Nu!
Nu răspunde la telefon!
Doamnă Weissman, scuzați-mă,
dar sunt foarte sigur că știți cum să răspundeți la telefon.
Bine.
Scuză-mă, dar știu să cânt.
Deci asta e un coș de șemineu. Mereu m-am întrebat.
Încă o dată. Cu sentiment.
Alo?
Avem o cutie de siguranțe?
Poftim?
Nu știu de ce nu se scurge.
Scurgerea.
Scurgerea funcționa când a ajuns aici.
- Nu dau vina pe scurgere. - Niciodată nu e scurgerea.
Curge apa în apartamentul familiei Ronbauer,
iar covorul de pe hol e dus. Poftim, Zelda.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Mulțumesc de ajutor.
Ce noroc că erați aici!
Da. Foarte mare noroc. Ca un spiriduș.
Stați puțin. Uite.
L-am găsit. N-ar trebui cu siguranță să fie în scurgere.
Cum de a ajuns acolo?
Se pare că a fost bătut cu ciocanul.
Ethan!
- Ce e asta? - Barca mea.
Ce caută barca ta în scurgerea căzii mele?
S-a scufundat.
Ce ți-am spus despre lucruri în scurgeri?
- Nimic. - Ba da.
- Când? - Nu a fost ceva cu o mărgea?
Aia a fost în nas.
Și cărțile de joc pe care le-ai tăiat? Nu erau în scurgere?
Nu.
În cei șase ani ai tăi,
am discutat de asta cel puțin o dată.
Chiar dacă a fost în sensul abstract și teoretic
al problemei. „Dacă ai vreodată ocazia să faci asta, nu o face.”
- Bine. - Bine.
Deci...
Era familia Mendelson de la etajul șapte.
Se scurge prin tavanul lor.
Ar trebui să le ceri scuze. Fiul lor tocmai a absolvit Dreptul.
O să mă ocup de asta.
Ține minte: evenimentul e luni, deci covorul trebuie înlocuit până atunci.
Nu pot să las femei nemăritate să vadă podele goale din lemn. Ar fi ca un bordel.
Și baia trebuie să funcționeze.
Dacă nu, trebuie să-mi schimb planurile din nou. Înțelegi?
- Ce oră e? - Spune-mi că înțelegi.
Rahat! Am întârziat. Trebuia să fiu la școala lui Ethan.
- Poți să te duci tu? - Am foarte multă treabă.
Tata? Nu ești ocupat, nu?
Trebuie să ajung la The Voice într-o oră.
Deci nu ești. Poți să-l duci pe Ethan și să stai la chestia aia?
- Ce e „chestia aia”? - Părinții vin să se uite la copii.
Profesorii le arată locurile, cineva face pipi în pantaloni.
Nu ești convingătoare.
Te rog! Trebuie să îi mituiesc pe vecini să nu își asmută fiul avocat pe mine.
Bine. Mă duc.
Dar te previn: cum face cineva pipi în pantaloni,
am și plecat. Doar dacă e o gustare foarte bună.
S-a făcut.
Puteți să îi scrieți pe adresa The Gordon Ford Show.
Nu știu cât durează până răspunde. E foarte ocupat.
Face o emisiune în fiecare seară. Îi ia mult timp.
Scuze, fiul meu a băgat o barcă în scurgerea căzii
și a inundat trei băi,
iar cei de la 7 și 8C sunt inamici pe care nu îmi pot permite să îi am.
Podelele mele sunt ondulate, covorul e distrus,
mama dă o petrecere luni
și e panicată că baia n-o să meargă
și, nu știu de ce, pianul socrilor meu miroase a plăcintă.
Deci ce ziceți de țâțele Ursulei Andress?
- Despre ce vorbeați? - Despre țâțele lui Raquel Welch.
- Anita Ekberg. - Ann-Margaret.
Danny Stevens. Adică, nu...
Vorbim de apariția lui Danny diseară. Își prezintă noua carte.
Nota zece pentru tine. Acum, Danny...
- Mi-a dat prima slujbă. - Super tip.
Socrii mei îl adoră.
Așa a făcut și așa este.
Așa că vreau să reușească.
Scenariștii lui lucrează la materiale, dar fiți gata, în caz că pică pe noi.
- Am o întrebare. - Da, Mel.
Cât durează până când Adam îi dă lui Danny scenariul lui?
- Zece? - Aș zice opt.
- Patru. - Știe cineva un faianțar bun?
- Midge. Râdem de Adam aici. - Scuze.
Trebuie să te hotărăști într-o zi: te bagi sau nu?
Toată lumea la balustrade.
La balustrade, oameni buni!
Super.
După cum mulți dintre voi știu,
sunt acum, oficial, noul producător al The Gordon Ford Show.
Mulțumesc.
Vă răpesc un minut
să spun câteva cuvinte despre tranziția care începe acum.
Deși plecarea lui George Toledano
a fost bruscă și i-a supărat pe câțiva dintre voi,
vreau să vă asigur că sunt plin de energie și gata să îmi asum funcția.
Ca să fii un bun lider e nevoie nu doar de experiență,
ci și de empatie, instincte, minte limpede și...
Gordon. Salut.
Salut, Mike. Arăți foarte bine acolo sus.
E un costum nou?
Doar sacoul.
Te rog, continuă.
Nu. Am terminat.
Nu. Ne-ai chemat la balustrade. Suntem aici.
Ai rămas la „minte limpede”.
Voiam doar să știți că sunt pregătit
și că sunt...
Sunt aici pentru cine are nevoie de ceva.
Biroul meu era acolo, jos, dar acum e aici, sus.
Încă mai e puțin acolo, jos,
căci nu era loc aici, sus, să punem panoul cu invitați.
Dacă trebuie să vă uitați la panou, e acolo,
dar, dacă aveți nevoie de mine, eu sunt aici, sus.
Sau acolo, jos, uneori. Când trebuie să mă uit la panou. Deci...
Mulțumesc.
Stai puțin, producător nou oficial. Am o întrebare.
- Se mai pun scrumiere noi pe hol? - Din câte știu eu, nu.
Păcat. Ne-ar mai trebui două.
O să văd.
Am văzut un puști care lingea butonul de la lift azi-dimineață.
Vorbesc la întreținere.
Am chitanța de la cină. Ți-o dau ție?
Bine, plec acum.
Stai! Producător oficial nou, putem pleca și noi?
Da.
Prima zi la muncă.
ȘCOALA ALCOTT
Avem cea mai bună bibliotecă școlară din New York.
Suntem foarte mândri de asta.
Anul acesta, un absolvent foarte respectabil
ne-a lăsat moștenire toată colecția lui de ediții princeps.
Da?
E o gustare delicioasă.
Mă bucur că vă place.
Crocantă, cremoasă și cu nuci. O combinație grozavă.
- Copiii primesc aceeași gustare? - Da.
E o școală foarte bună.
Bun, vreau să vă arăt ceva de care suntem foarte mândri aici.
Acesta se numește „timp în care ești liber să fii ce vrei”.
În fiecare zi, o perioadă este rezervată pentru ca elevii să se dedice
unei materii în care excelează.
Acesta este grupul nostru de inginerie.
Construiesc un model de hotel cu servicii doar pentru animalele de companie.
Fiecare cameră are curte și vase cu apă încorporate.
Iată grupul nostru de matematică.
Au un minut pentru a rezolva o problemă.
Cel care rezolvă cele mai multe ecuații câștigă un premiu.
- Start! - Start!
Grupul nostru de lectură citește o carte pe săptămână,
apoi scrie o piesă de teatru după ea
și o joacă în pauza de prânz în cancelarie.
Grupul de astronomie este acolo.
Vând batoane de ciocolată pentru a cumpăra un telescop nou.
M-am îngrășat cinci kilograme în numele științei.
Aici este grupul nostru de limbi străine.
Ei citesc acum Madeline în franceză.
Doamnă Moyers?
Da, domnule Weissman.
Ce este acel grup de acolo?
Acela e grupul fericit.
- Scuze, poftim? - Grupul fericit.
Dar în ce excelează?
Ei excelează în a fi fericiți.
Nu înțeleg.
Ei construiesc un hotel, ei cumpără telescoape,
ei sunt, practic, o companie complet funcțională de teatru,
iar masa aceea, la care e și nepotul meu, e doar...
Fericită.
- Dar merg în cerc, atât. - Da.
- De ce? - Îi face fericiți.
Dnă Foster, el e dl Weissman. Ethan este nepotul dumnealui.
Ethan e unul dintre cei mai fericiți copii.
Ethan are o baghetă. E liderul?
Nu. O ierarhie nu i-ar face fericiți.
Cine a decis aceste grupuri?
Copiii dau un test la începutul fiecărui an.
Testul determină punctele lor forte și grupurile.
Este o încurcătură. O eroare de copiere.
Nu trebuie să vă supărați.
Merge în cerc. Atât?
Dle Weissman, Ethan e un băiat dulce și sănătos,
care e și foarte fericit.
Foarte fericit.
- Cel mai fericit din școală. - Pe care l-am avut vreodată.
N-am mai cunoscut un copil atât de fericit ca Ethan.
Insist să fie testat din nou.
- Anul viitor. - Nu. Nu anul viitor. Acum.
Dle Weissman...
Am fost profesor titular la Universitatea Columbia.
Am lucrat la Bell Labs. Am 12 brevete în așteptare.
E nepotul meu. E un Weissman.
- Nu are cum să fie fericit. - Start!
- Super! - Toată rețeaua e acolo.
Distribuția, echipa, Phillip și Morris, se uitau direct la noi.
Eu zic replica, toți râd.
Dintr-odată, un pisher începe să vorbească:
„Se spune l'chaim, nu la-chaim, dle Stevens.”
Prima slujbă, bine?
Mă uit la băiatul de altar îmbrăcat în costumul tatălui său...
Chiar era al lui.
Și îmi zic: „Puștiul are tupeu. Îmi amintește de mine.” L-am concediat.
- Bună ziua! - Midge.
A trebuit să-mi repar machiajul.
Danny, dă-mi voie să ți-o prezint pe scenarista noastră, Midge Maisel.
Bună! Sunt o mare admiratoare.
Stau pe locul tău, nu-i așa?
Practic, sunt toate deținute de NBC.
Nu. Știu regulile.
Să ocup un loc în camera scenariștilor
e ca atunci când corectezi ebraica unui om când ești din Nebraska.
Wisconsin.
E loc aici.
De fapt, am venit să cer o favoare.
Orice vrei.
De te-ai vedea!
Diseară apar în emisiune.
Nimeni nu e surprins? Bine.
În mod normal, promovez ceva, sunt în Las Vegas,
serialul meu are un nou sezon, dar de data asta am scris o carte.
Asta e cartea. Sunt autor.
Ca Dickens, dacă ar fi crescut în Bensonhurst.
Poveste despre două orașe s-a vândut în peste 100 de milioane de exemplare.
Așa că trebuie să vând o sută unu. Trebuie să fiu cel mai tare.
Știind astea, vă voi citi glumele
pe care echipa mea de scriitori de comedie mi le-a dat azi. Aș vrea opinia voastră.
Suntem aici să te ajutăm. Nu?
- Midge? - Nu! A-ncercat să-mi fure locul.
Amuzant.
Kennedy a înființat Trupele de Pace. Acum, și copiii plictisitori pot fi populari.
Următoarea. Barbie are un iubit, pe Ken.
Nu cred că relația lor va dura. Pare cam fals.
Mă mai ascultați?
Apartamentul a câștigat Oscarul pentru cel mai bun film.
La anul, va fi Subînchirierea.
Bine, deci, în opinia voastră imparțială, credeți că scenariștii mei mă urăsc?
Putem scrie noi glume.
De fiecare dată când apari într-un talk-show, spui glume.
Sunt comediant.
Dacă i-aș scoate măseaua de minte a lui Gordon, ar fi ciudat.
Da, dar acum vrei ca oamenii să citească o carte despre viața ta.
De ce să nu vorbești despre viața ta? Părinții tăi.
Desigur. Care-i partea amuzantă?
E interesant. E real.
Poți găsi ceva amuzant.
Grozav! Teme pentru acasă. Mulțumesc.
Danny? Gordon te așteaptă.
Mulțumesc. Copii, găsiți-mi niște glume.
Căutați sub pernele canapelei,
invocați-l pe unchiul vostru beat, vreau să râdă publicul!
Du-mă la liderul tău.
Nu.
E foarte neobișnuit ca un elev să aibă un rezultat mai slab a doua oară.
Peste tot, la matematică, engleză, științe, logică...
Dar și-a scris numele corect de data asta,
ceea ce e o mare îmbunătățire față de ultimul test. E interesant.
Pur și simplu nu înțeleg.
I-am dat brusc acest test. Probabil s-a panicat.
În plus, i-am luat bagheta.
Dar el e un Weissman.
E un test. Nu înseamnă nimic.
Doar că nu e bun la matematică, științe, engleză sau logică.
Sau la zilele săptămânii.
Parcă sunt într-un univers alternativ.
Parcă sunt în Zona crepusculară, dar fără Rod Serling, să mă ghideze.
Dle Weissman, din păcate, pentru că a dat testul din nou acum,
atât de repede după primul,
punctajul obținut va înlocui punctajul vechi în fișa lui.
Bunicule! Sclipiciul se lipește de față!
Dar să știți că nu și-a pierdut locul în grupul fericit.
Miriam!
Ați venit!
Da. Am întârziat.
Voiam să fim siguri că biletele erau bune, așa că am lăsat-o pe ea.
Trebuia să îi fac cu mâna, apoi să parcheze.
Ploua.
Așa că ieșeam, dar dacă nu-l vedeam, intram iar.
Eu treceam prin față, n-o vedeam, mai dădeam o tură.
- Nu ne întâlneam deloc. - Dacă nu mă vede, intră.
Dacă nu e acolo, mai dau o tură.
Două ore am făcut asta! Până la urmă, am renunțat și am parcat.
Slavă Domnului, biletele erau chiar acolo unde ai spus că sunt.
V-am spus eu.
Poți să ne arăți persoana care ni le-a luat?
Vrem să-i mulțumim.
Începe emisiunea!
Stai! I-am făcut lui Danny un sendviș. Dă-i-l.
Revenim în cinci, patru, trei.
Am revenit, oameni buni.
Primul nostru invitat e vedeta îndrăgitului The Danny Stevens Show.
Interpretează în cluburi de noapte, e producător,
dar titlul care crede că îl descrie cel mai bine este „preferatul Americii”.
Danny Stevens.
Iată-l.
Am uitat să spun „dansator”. Mereu apari dansând.
Danny, Danny, Danny.
Gordy, Gordy, Gordy.
Ne face plăcere că ai venit.
Mă bucur că m-am întors. Îmi place cum ai renovat aici.
N-am făcut absolut nimic.
Arată bine. Îți stă bine cu „absolut nimic”.
Ți-am văzut spectacolul la Copa. A fost grozav.
Mulțumesc.
Serialul tău e foarte urmărit. Și acum ai scris o nouă carte.
Așa e.
Trebuie să cumpărați cartea. Cum a fost să o scrii?
Foarte liniștit. Pașnic.
Nu mi-au trebuit pantaloni, e un avantaj.
Ca tine, nu porți pantaloni.
E ceva diferit să scrii despre viața ta. Trebuie să-ți amintești chestii.
Apoi trebuie să schimbi numele, ca să nu fii dat în judecată.
Ei sunt părinții tăi?
Da. Ei sunt Mitta și Joseph.
Poza e făcută după ce au făcut bani.
Vedeți, părinții mei erau imigranți. Niște oameni foarte duri.
Așa au trebuit să fie, căci viața nu le-a dat nimic.
Nu aveau pat, aveau o piatră.
Au fugit din satul lor când niște oameni călare au venit și au întrebat:
„Ce e inflamabil aici?”
Groaznic!
Au luat tot ce-au avut
și au pornit la drum prin păduri, peste râuri și munți, pe jos,
prin viscol, atacuri de urs. Nici nu-mi pot imagina.
Dacă e coadă la Barney Greengrass, mă lasă nervii.
Dacă nu mai au sturion.
Exact. În cele din urmă, părinții mei au ajuns la Ellis Island,
unde au intrat imediat în carantină timp de două luni.
- De ce? - Erau bolnavi.
Aveau de toate. Febră tifoidă, pneumonie, malarie.
Erau atât de bolnavi, că agentul de imigrare le-a schimbat numele în...
Nu pot avea numele ăsta în showbiz. Prea evreiesc.
În cele din urmă, s-au mutat la bloc pe Delancey
și au avut nouă copii.
Căci, așa cum spunea mama: „Chiar dacă nu ai bani de film,
„sâmbătă seara tot există. Trebuie să faci ceva.”
Interesantă filosofie!
O femeie interesantă. Nu prea îmbrățișa, dar a fost o supraviețuitoare.
A muncit în fiecare zi a vieții sale.
Când eram într-a șasea, s-a angajat șoferiță pe un camion de spălătorie.
Odată, când venea acasă, tata traversa strada,
s-a împiedicat, a căzut, iar ea l-a călcat.
Doamne! A pățit ceva?
Nu. Adică a murit, dar în afară de asta, nimic.
Nu e amuzant.
E cea mai rea poveste pe care am auzit-o.
Doi dintre copiii ei au murit. Alți doi au intrat la închisoare.
Rudele care i-au mai rămas au fost omorâte de naziști.
În ciuda tuturor acestor lucruri, a dificultăților și necazurilor,
singura dată când am văzut-o pe mama plângând
a fost ziua în care i-am spus că voi fi comediant.
Iar s-a stricat automatul de țigări.
Mi-a mâncat banii, așa că am plâns, iar ei l-au deschis și am luat totul.
Amintește-mi să te iau cu mine la bancă.
Uite-o! Femeia Fantastică!
Vorbește de mine?
Sper.
Midge! Vino-ncoace!
Bine, dar dacă e vorba de țigările Jits,
nu știu nimic, întreabă-l pe Mel.
Hei, am auzit asta!
Așază-te lângă mine. Trebuie să te muți.
- Scuze. - Doar n-o să stea în brațele tale.
- Mă mut. M-am mutat. - Scuze, Alvin.
- Găsește-ți un loc, Al. - Da.
- Orice loc. - Bine.
- Un perete, o chelneriță. - Nu vă mai stau în cale.
- Bună! - Bună!
Bun. Îți fac cinste cu o băutură.
- Am o băutură. - Asta nu e o băutură.
Adu-i ce a băut Shirley Temple
după ce Judy Garland a primit rolul în Vrăjitorul din Oz.
Seara asta a fost un triumf.
A fost foarte bine.
E meritul tău.
- Ba nu, e al tău. - Pentru ce?
Gordon, femeia asta e ca o exploratoare,
are curajul să caute ceea ce nimeni n-a găsit vreodată.
O glumă care prinde.
Exagerezi.
Ești Amerigo Vespucci. Sir Walter Raleigh.
Amelia Earhart, dacă ar fi supraviețuit.
De unde vă cunoașteți?
- Ne-am cunoscut în camera scenariștilor. - A mea?
Am intrat distrus și am ieșit rege.
- Când? - A zis: „Spune povestea familiei tale.”
Dacă e interesantă, o să poți face glume.
Eu nu pot intra.
Doar mi-am făcut meseria.
Da, meseria ta. Ei bine, noroc!
Noroc.
Vreau să-ți spun ceva. Doar o idee.
Am două proiecte noi pe care le produc.
- Și cred că te-ai potrivi perfect. - Pentru ce?
- O știi pe Loretta Young? - Doar de la templu.
Fac o comedie pentru ea.
Loretta Young e amuzantă?
Cu materialul potrivit, va fi. Și Gene Tierney vrea să facă televiziune.
- O știi pe Gene Tierney? - Desigur.
Sunt vedete mari. Vor avea spectatori.
Mă întrebam dacă ai vrea să vii să lucrezi pentru mine.
- Poftim? - Poftim?
Poți alege ce serial vrei.
- Nu scriu scenarii. - Scrie glume.
- E altceva. - De la cer la pământ.
„Dacă e interesant, găsești glumele.” Cine a zis asta?
Vorbeam despre tine.
Nu. Vorbeai despre poveste. Personaj. Ăsta e un scenariu.
Ești femeie. Serialele astea au personaje femei. Cine ar putea scrie mai bine?
Danny, ce faci?
- Îi ofer o slujbă. - Are una.
Acum are una mai bună.
Ea face bani buni aici.
- O să câștige mai mult cu mine. - De unde știi?
O s-o întreb cât câștigă și-o să-i dau mai mult.
Îmi furi scriitorii?
Doar pe ea. Păstrează-i pe restul. Scuze, Al.
- Nicio problemă. - Nu. Eu am găsit-o.
- Și ce, ce-am găsit al meu să fie? - Băieți!
Orașul e plin de scenariști. De ce faci asta?
- Nu e ceva personal. - Nu?
Ți-ai trecut băuturile pe nota mea!
Bine. Le plătesc eu.
- Există niște reguli! - Ce reguli?
Doar regulile societății.
Dă-le naibii! Dacă văd talent, îl vreau.
Talent? Cred că vrei altceva, nu talentul ei.
- Gordon. - Ce vrei să spui?
Știi tu.
Sunt căsătorit, nebunule!
Nu-mi pasă cine scrie pentru ea, Loretta Young n-are cum să fie amuzantă!
Doar un idiot ar crede asta.
Să ne comparăm conturile bancare?
Gata! Ridică-te!
Glumești? Am fost boxer în armată.
Ai fost boxer într-un film despre armată!
Măcar sunt din Brooklyn! Tu ești canadian!
Ne-am mutat acolo când aveam cinci ani!
Oameni buni! Se uită lumea la noi.
Ce se întâmplă aici? Gordon?
Iar faci scandal? Te dau afară!
Să te văd! Data trecută te-a durut spatele o lună!
Mă durea de dinainte, idiotule!
Bine!
UNIVERSITATEA COLUMBIA 1954
E aici pe undeva. Stai.
L-am găsit.
Trebuie să fiu foarte atent.
Herman, de la Studii islandeze, adulmecă un coniac bun de la distanță.
Așa.
Un toast pentru nunta ta și pentru soția ta.
- Pentru Miriam. - Pentru Miriam.
Joel, te-am chemat aici azi
pentru că am ceva foarte important de discutat cu tine.
- Bine. - Fiica mea va vrea copii.
- Da. Trei înainte de 30. - Poftim?
Așa spune ea. Trei înainte de 30.
Trei copii înainte de 30 de ani, să-și revină repede.
- Prefer să trec peste asta. - De acord.
După cum spuneam, vei avea trei copii
și, cel mai probabil, unul va fi băiat.
O să-l numim Joel Jr.
Nu.
Trebuie să știi că sunt anumite înzestrări
care sunt transmise, inevitabil, primului băiat născut
în fiecare ramură Weissman a familiei.
Înzestrări? Moștenire, adică?
Băieții Weissman se nasc cu un intelect imens.
Atât de mare, încât rămâi cu gura căscată.
Se va întâmpla încet, n-o să observi.
Dar, pe la vârsta de șase ani, o să apară.
- Brusc. - Șase.
Să mă fi văzut când aveam cinci ani!
Greu de cap, o rușine pentru familia mea.
Apoi am împlinit șase ani. Restul e istorie.
Și asta e o arhivă cu toate generațiile
de bărbați Weissman întâi născuți și cu realizările lor.
Pregătește-te. E foarte interesantă.
Avem doctori, avocați, cercetători, regi, cel puțin un oboist,
cinci scriitori, un arheolog, un criminal foarte creativ.
Primul meu născut nu va fi Weissman.
- Ce? - Va fi Maisel. Sunt Maisel.
Nu contează. Miriam este Weissman.
Genele ei îți vor copleși genele.
Întâiul tău fiu va fi un geniu și va trebui să te descurci cu el.
Promit că va avea cea mai bună educație...
Școlile nu contează.
Ceea ce contează e lipsa totală de comunicare
între tine și copil înainte să împlinească șase ani.
Ce?
Practic, ignoră-l până când ți se adresează el.
Nu pot vorbi cu copilul meu?
Desigur că poți. După ce împlinește șase ani.
Înainte de asta, lacăt la gură.
- Și cum comunic cu el? - Miriam poate face asta.
Sau, dacă e foarte important, poți lăsa un bilet.
Abe, e o nebunie.
Crede-mă. Nu avem așa un registru fiindcă am vorbit cu fiii noștri.
Eu l-am ignorat complet pe Noah timp de cinci ani.
În dimineața zilei când a împlinit șase ani,
a luat o vioară și, în două săptămâni, cânta Mozart.
Noah cântă la vioară?
Nu trebuie. A cântat deja. Înțelegi?
- Nu, deloc. - Bine. Deci am stabilit.
Bine ai venit în familie, Joel.
Acum bea, înainte să ne adulmece Herman.
Dar apoi am visat că un om de zăpadă încerca să mă înjunghie cu morcovi.
Am fost șocată.
Tată! Hai și tu la masă!
Mai faceți încă un copil!
- E foarte interesant! - Nu-i așa?
Încercăm să facem încă un copil. Încercăm.
Nu-mi vine să cred că obiectele sanitare vin în atât de multe culori!
Viețile noastre sunt iar împărțite între doctori, vaccinuri zilnice
și reviste porno...
Ce-i cu revistele porno?
Nimic, mamă. Spun doar că e stresant. Și scump.
- Și sperăm că va fi fată. - O să merite.
Am crezut că pentru al doilea copil o să fie vreo reducere.
Poate refolosesc o eprubetă sau ceva.
Nu vrei să mergi la un doctor care refolosește eprubete.
Accept între trei și cinci eprubete folosite.
Auzi ce spune?
Eu nu îl ascult de două luni. Ce culoare o să-ți iei?
O toaletă roz ar fi minunată.
- A ta ce-are? - Nimic.
- Și de ce-ți iei alta? - Pentru că trebuie să cumpăr o cadă.
- Și? - Trebuie să fie set.
Contează?
Dă-mi somonul, te rog.
De ce nu mi-ai zis de testul de aptitudini al lui Ethan?
Ce anume?
Testul său de aptitudini.
Școala lui dă un test de aptitudini fiecărui copil la începutul anului.
- Cum s-a descurcat? - A picat.
Mi-au zis că nu are potențial decât pentru fericire.
Și e rău?
Ethan e un întâi născut băiat Weissman.
Întâi născuții Weissman băieți trebuie să exceleze.
Nu să fie fericiți.
Dacă e fericit nu înseamnă că nu va excela.
Bineînțeles că asta înseamnă.
Nicio persoană care a realizat vreodată
ceva de valoare în viață n-a fost fericită.
Nu poate fi adevărat.
Spune-mi un cercetător vesel.
Un artist valoros și senin.
Un părinte fondator aiurit.
Benjamin Franklin! Nu făcea mult sex?
- În fața copilului? - Da, așa e.
Dar, cu toate marile sale realizări, vă garantez, n-a fost fericit!
De ce ești atât de supărat?
Fiul tău a picat testul de aptitudini.
Am văzut punctajul.
Practic, nu are aptitudini.
Încerca să scrie cu radiera creionului.
E doar un băiețel.
Un băiețel care merge în cerc toată ziua,
fără să-i pese de ce aduce viitorul.
Și singurul lucru de care-i pasă mamei lui e o toaletă roz ridicolă.
- Ce-are rozul? - O toaletă n-ar trebui să fie roz.
- De ce nu? - Trebuie să fie albă.
O toaletă roz e tot o toaletă, doar că e haioasă.
Nu totul trebuie să fie haios.
Nu totul trebuie să te facă să zâmbești.
Uneori trebuie doar să folosești o toaletă.
Te sună, și tu vii în fugă.
Ca un cățeluș dresat.
Încetează, Janusz.
Să-ți luăm o lesă și o jucărie.
Taci!
Ăsta e un dulap de lenjerii!
În dulapul de lenjerii se țin fețele de masă.
Și cearșafurile, și fețele de pernă.
Totul scrie în cartea care e neatinsă în bucătărie!
Ai reușit cumva să...
Da! Am adus ierburile pentru făcut copii.
Acum mă duc în bucătărie
și o să-ți fac ceaiul ca să îi poți face o soră lui Chaim.
Și, după ce termin,
o să sunăm la compania de telefoane să vină să ne ia telefonul.
Nu îl mai vrem!
De asta vrea toată lumea să-i omoare pe bogătași.
Îmi place noua ei uniformă!
Bună ziua! Am venit!
Bună ziua, Joel.
Scuze că am întârziat. A trebuit să aștept o livrare.
Ce i-ai făcut fiului tău?
Poftim?
Ai vorbit cu el?
Tată, te porți nebunește.
Te asigur că nu mă prefac! Spune-mi!
Bineînțeles că am vorbit cu el. E fiul meu.
Ți-am spus răspicat: cu cât vorbești mai puțin cu el
- ... înainte de 6 ani, cu atât mai bine. - Vorbeai serios?
Desigur. De ce să nu vorbesc serios?
Pentru că e o nebunie!
Ți-am spus despre genealogie. De înzestrarea Weissman.
Abe, e o porcărie. Nu e nicio înzestrare magică.
Ba da, Joel, înzestrarea Weissman există.
Ai văzut cartea Weissman?
De cartea asta vorbea Zelda?
De ce să vorbească Zelda despre cartea Weissman?
Vorbește întruna despre o carte.
Ethan n-are nimic.
- Ai văzut în ce grup e? - Ce grup?
Se pare că e într-un grup fericit la școală.
Și ce-are?
Nu-mi vine să cred. Ne-a distrus genealogia.
- Vai, nu! Serios? - Nu știm sigur.
Care e explicația, Rose? Cum poți explica fericirea lui Ethan?
Poate că va fi nefericit mai încolo.
Șase ani e vârsta.
Credeam că la unii întâi născuți a apărut abia la șapte ani.
Vărul acela îndepărtat care a ajutat la inventarea aparatului cu raze X?
Da, dar au fost circumstanțe atenuante.
A fost războiul franco-prusac.
Dar a apărut, în cele din urmă?
Chiar credeam că Chaim e deștept.
Va fi.
Și dacă nu e? Dacă e prost
și va trebui să ne prefacem toată viața că e deștept?
Lanțul nu a fost rupt.
Dacă și fiica noastră e proastă și o să avem doi prostănaci?
Măcar pot fi prieteni cu Ethan.
- Hei! - Da!
Nu mai spuneți că băiatul meu e prost!
Astea sunt doar superstiții.
Ethan! Ia-ți sora și hai să mergem!
E ultima oară când vă aud spunând
ceva rău de fericirea fiului meu. E clar?
- Spune la revedere. - La revedere!
La revedere!
Îmi plac gemenii.
Nu spune ce ai.
Nu știu.
- Nu ți-am spus ce am. - „Îmi plac gemenii”, adică ai o pereche.
Nu. Adică îmi plac două lucruri identice.
Ca tâmpiții și tu.
Am ieșit. Cât mai pot trimite un copil la facultate.
Intru. Sunt doar bani, Pete.
Spune cel mai tânăr director din istorie.
Nu cel mai tânăr. Unul dintre cei mai tineri.
- Sec. - Sec.
Și când te gândești că erai cățelușul lui Toledano când te-am cunoscut.
Așa scria și pe ușa mea.
Ți-am purtat noroc, Mike.
Tu, nu prea mult.
Nu mă mai băgați în seamă.
Scuze. Vampirii cu conturi de cheltuieli mă atrag. Zece.
- Sec. - Și eu.
Am ieșit.
Bun, ultima carte, oameni buni.
- Sunt niște sendvișuri grozave. - De care?
Ăsta are pâine, carne, brânză, roșii...
Deci un sendviș și atât!
Care e mutarea?
- Zece. - Am ieșit.
Plusez cu zece.
Plusez la plusarea ta.
Plusezi la plusarea mea doar ca să plusezi?
- Da. - Nu așa se joacă. Mike!
- Ce crezi că o să facă? - Bine. Sec.
Doi regi.
Doi de trei.
Și încă un trei.
Du-te naibii! Îmi iau un sendviș!
Sunt delicioase. Ăsta are muștar.
- Hai să luăm o pauză. - Sună bine.
Vino cu mine.
Sigur.
- Nu știam că ești certată cu Ken. - Nu-s. Dar sper să-i joc hora pe mormânt.
De ce?
E agentul lui Shy Baldwin.
Ce zici de Pete?
Nu e agentul lui Shy Baldwin.
Pete rezervă invitații lui Jack Paar.
Voi, agenții, ieșiți împreună?
- Nu aveți prieteni? - Nu. Ascultă,
Paar vrea invitați noi. Emisiunea lui e pe locul doi, e disperat.
Pete organizează o prezentare, 12 promițători, 10 minute,
- ... Midge participă. - Poftim?
De-abia așteaptă să o vadă.
Ai vorbit cu el despre Midge?
E singura femeie.
I-am spus să îi dea un loc spre sfârșit. O să fie extraordinară.
Ce se întâmplă?
Ce? Credeam c-o să fii mulțumită.
- Și emisiunea lui Gordon? - Știi regula.
A fost regula lui George. George nu mai e.
E și regula lui Gordon.
- Spune-i să schimbe regula. - Sunt de puțin timp aici.
Nu pot face nimic până nu are încredere în mine. Cât o să aștepți?
Ne bazam pe Gordon.
Bazează-te pe Paar. Haide, e ca un cadou.
- Bine. Mulțumesc. - Da.
Ken plânge în baie.
Serios, mulțumesc.
Cu plăcere. Sper că Midge o să-i impresioneze.
Ce? Da. Mersi și pentru asta.
Sigur e o idee bună?
Ce mai e în tavan acum?
- Credem că e o pisică. - Credeți?
Păi, e rapidă.
Și are coadă.
Hei, tu! Vino-ncoace. Vreau să vorbim.
Putem vorbi aici.
Nu. Prea multe păsărici. Haide.
Super. Stai jos.
Nu știam că vii.
- Cât mai ai până ieși pe scenă? - Câteva minute.
Atunci am vești interesante.
Îmi plac veștile interesante.
N-o să se întâmple nimic cu Gordon.
Astea sunt veștile interesante?
- Miriam... - E ziua mea norocoasă!
Încetează. Nu astea sunt veștile.
Vestea e că ți-am făcut rost de o prezentare pentru Jack Paar.
Prezentare?
Nu ofta. E ceva diferit.
E pe bază de invitație. Nu e la grămadă. Doar puțini au acces.
Și Paar o să fie acolo.
E ceva real. E important.
Jack Paar.
Am vorbit cu agentul lui după jocul de poker.
Ai câștigat?
Am plecat cu tot în afară de sculele lor în buzunar.
Mi-a spus că sunt doar 12 comedianți și tu ești singura femeie.
O să ieși în evidență.
- Cine a zis că nu pot apărea la Gordon? - Nu contează. E mai bine.
Am acceptat slujba aia ca să apar în emisiune.
Uită-te la mine. Dă-l naibii pe Ford. E un copil.
Paar e o legendă. Lasă-l pe Paar să te prezinte în emisiunea lui.
Gordon o să pară un idiot
pentru că a fost prea cretin să te invite în emisiune.
Bănuiesc că da.
Du-te la Paar întâi, așa Gordon o să se înfurie.
Da.
Gândește-te ce amuzant va fi.
Da.
Ce zici să ne îndreptăm atenția spre Paar?
Nu e o pisică!
E clar că nu e o pisică!
- De ce primești o mărire de salariu? - Bună! Poftim?
Primești o mărire de salariu. De ce?
- Primesc? - Da.
- Cine zice? - Zâna măririlor de salariu.
- De ce? - Asta te întreb și eu.
- Nu știai? - Nu știam.
O să câștigi cât bărbații.
Măiculiță!
- Mai mult decât unul dintre ei. - Decât Ralph?
Nu-ți spun asta. Da, decât Ralph.
E ceva foarte serios.
Dacă se află, toate femeile vor vrea să fie plătite
la fel ca bărbații pentru aceeași muncă. Civilizația se va prăbuși.
Exact.
Nu te pot ajuta, Mike.
Bună! Ai o secundă?
- Nu. - Bine.
Bănuiesc că am.
Mă întrebam de ce am primit o mărire de salariu.
Știi de ce.
Nu, nu știu.
A trebuit să licitez ca să nu mi te ia Danny Stevens.
Așa funcționează afacerile. Felicitări!
- Văd că ești foarte mulțumit. - E în regulă.
Iar nu mai am voie în Toots Shor.
L-ai atacat cu tava lui.
Te mai pot ajuta cu ceva?
Nu.
Nu cred că îmi făcea avansuri. Știu când bărbații îmi fac avansuri.
Îți făcea avansuri.
- Nu ești femeie. - Nu ești bărbat.
Dar o să fiu plătită ca bărbații acum.
E foarte fin. Probabil nu ți-ai dat seama.
Da. Probabil pentru că nu s-a întâmplat.
S-a întâmplat, bine?
Ba nu, dar bine. Cum spui tu.
Da, Midge?
Dau un spectacol de prezentare pentru Jack Paar.
M-am îmbrăcat elegant.
M-am epilat pe tot piciorul. Pe față și pe spate.
O să vină și Jack Paar.
Vin 12 comedianți. Sunt singura femeie,
plec cu dreptul. De asta l-am epilat.
Am un loc bun. Spre sfârșit.
Deci...
Vrei să mă rezervi tu primul?
Să i-o iei înainte?
Nu? Da? Poate?
Bine, păi...
O dată,
de două ori...
Nu trebuie să mergi cu spatele.
Spui „O dată, de două ori”, apoi pleci.
Bine. Mulțumesc pentru sfat, o să țin minte.
O să reușesc.
O să vezi.
Pierdut în Bermuda.
Îmi place să fiu comediant.
Deși oamenii duri mă judecă, măcar au băut.
Doamne, să-mi dea cineva o pernă.
Parcă mă uit de trei ore la același tip care se plânge că-l dor testiculele.
Pentru că așa și este.
Paar mai e aici?
Da. Dar încarcă un pistol ca să-și zboare creierii.
Spune-i să-mi păstreze și mie un glonț.
Midge Maisel?
E o singură femeie pe listă. Doi sâni. De ce mai întrebi?
Ai putea fi tu Midge. Ai sâni.
E frumos că a observat cineva, în sfârșit.
- Eu sunt Midge. - Tu urmezi.
Ăsta e momentul cel mare. Cum arăt?
Ca a opta noapte de Hanuka.
Țâțele sus.
... doamna Maisel!
Bună seara, doamnelor și domnilor.
Oameni buni, serios, ați primit vești rele toți în același timp?
Nu se mai poate face nimic?
Câți cățeluși au fost bătuți ca să am parte de fețele astea?
De parcă ar fi nemți jos sau ceva.
Uite-i că sunt vii!
Grozav!
EVENIMENT PRIVAT CU UȘILE ÎNCHISE
- Ești foarte amuzantă. - Mulțumesc.
Ai niște arsenic?
La naiba! În cealaltă poșetă.
Norocul meu. Ultima țigară?
Nu ți-a plăcut numărul tău.
De ce să nu-mi placă? Au tușit, au comandat băuturi.
- Ca la bingo, dar fără premiu. - N-a fost așa de rău.
Da?
Nici așa de bun n-a fost.
Tu ai fost bună, totuși.
M-am descurcat.
Te-ai descurcat...
Sigur.
Ea vinde toate biletele.
Ne mai vedem, Eugene.
Ca să-ți explic, nu sunt prea multe avantaje, bine?
- Adică? - Nu înțeleg.
Ce vrei să spui?
Nu înțeleg. E femeie, dar e frumoasă.
Are o rochie și ce face?
- E amuzantă. - Nu știu ce vând.
Vinzi o comediantă.
Nu înțeleg, pur și simplu.
- Jack râdea. - Am vorbit cu Jack. Nu cred că a înțeles.
Publicul a înțeles-o. I-ai auzit?
Au râs cu lacrimi la tot ce-a zis ea.
- A fost un public amabil. - Dă-o-ncolo! A fost foarte tare!
A fost mai bună decât toți din seara asta.
I-a distrus, și știi asta.
Să vorbim despre celălalt client al tău.
Care client?
James Howard. Am auzit că-i căutat.
Da. James se descurcă bine.
Umblă vorba că e vedetă.
Putem vorbi despre Midge?
- „Nu” pentru Midge. Îl vreau pe James. - Poftim?
Aș vrea să vină în emisiune imediat. Super plasare.
Șase minute, apoi vorbește cu Jack.
Să fie interesant...
N-ai văzut niciodată ce face James. Nu știi dacă e amuzant.
Știu că oamenii vorbesc despre el. Asta știu.
Dă-o naibii, Pete. Seara asta e pentru Midge.
- Dar... - Nu vorbesc de James.
Vorbesc de femeia care a urcat pe scenă
și care a spălat pe jos cu 11 bărbați.
Îl vreau pe James.
- N-o să... - Înscrie-l.
James e grozav. Eu l-am văzut. O să fie bun pentru emisiune.
- Uite, Midge... - E în regulă.
Nu trebuie să mă înțelegi.
Nici eu nu mă înțeleg uneori.
În unele zile mă trezesc și mă întreb: „Tu cine ești?”
„De ce ești îmbrăcată așa?” Înțeleg.
- Mă descurc eu... - Nu, Susie.
Nu-i face rău lui James.
Nu face asta. Eu mă descurc.
Serios.
Ești foarte stilată, Midge Maisel, recunosc.
E ceva, nu?
Mulțumesc pentru șansă, Pete. Serios.
Sper să pot spune „Ți-am zis eu” cândva.
Și eu.
Te sun mâine.
Bine, hai să vorbim despre date.
Sigur.
Jack Paar, la naiba.
- Da. - Mama o să facă pe ea.
O să facă pe ea și o să leșine,
se trezește și face pe ea.
Va fi o noapte grea pentru mama ta.
Nu-mi vine să cred ce an am.
Acum șapte luni lucram în restaurantul cu pui,
și acum joc într-un film și o să apar la Jack Paar.
Nu vreau să mă trezesc.
Ești pe val, cu siguranță.
- Când vor să vin? - Vreau să vorbim despre asta.
Nu-mi pasă când e. Anulez tot ce am.
Dacă Jack mă vrea, mă poate avea.
Vreau să refuzi.
Ce? De ce?
Nu e rândul tău.
Ce înseamnă asta?
Ești pe drumul cel bun acum și fără Paar. N-ai nevoie de el.
Să așteptăm să iasă filmul întâi, apoi Paar.
De ce?
Ți-am spus. Pur și simplu nu e rândul tău.
Atunci să fie rândul meu, ce zici?
- James... - Fă rezervarea, Susie.
Nu cred că ar trebui.
Ori îmi dai un motiv mai bun,
căci asta nu înseamnă nimic pentru mine acum,
- ... ori faci rezervarea. - James...
Fă rezervarea sau găsesc pe altcineva.
Locul ăsta e o nebunie.
Se pare că mama a fost atât de mulțumită de filmarea de azi,
că vrea să se întoarcă să mai filmeze niște cadre.
Ca să pară mai „cinematografic”.
A învățat azi termenul ăsta. „Cinematografic” și „recepționat”.
Midge, reclama asta a costat deja triplul bugetului nostru.
Ce pot să-ți spun?
Nu mă crucifica, dar vreau să vorbim sincer.
Asta îi spui unei evreice?
Hobbyul mamei tale...
Să nu cumva să te audă mama că îi spui hobby.
O să-ți facă bilele cercei.
Afacerea asta a ei a devenit o mare povară financiară pentru tine.
Cât de mare?
King Kong pentru Fay Wray.
Măcar pot fi ingenuă din nou.
Locul de pe Madison Avenue n-a fost bun, dar a trebuit să cumperi clădirea?
- De ce nu m-ai sunat? - Telefoanele erau lipicioase.
Afacerea asta nu face bani. Ar trebui să închidem localul ăsta.
Putem negocia compensații și să încercăm să vindem clădirea.
Tot o pierdere, dar să o scoatem din contabilitate.
Îi poți plăti mamei tale salariu. Direct de la tine.
Mai mult decât face acum.
Susie, ajută-mă, te rog.
Nu vorbește prostii. Cifrele arată rău.
Îți mulțumesc,
dar locul ăsta e mai important pentru mama mai mult decât toată familia.
Așa că va rămâne deschis cât va vrea ea.
Nu vreau să-și facă griji sau să fie tristă sau că a eșuat.
Vom continua să spunem că afacerea merge bine
și vom face câte reclame vrea,
pentru că atât pot să fac în timpul care i-a mai rămas.
- Organizează turneul în Australia. - Mâine la prima oră.
Miriam, tocmai mi-a venit o idee genială. Mărturii!
Filmăm toate poveștile mele de succes și facem o serie de reclame cu ele.
Poate va afecta tot ce am făcut,
dar, dacă e nevoie, o vom face din nou.
Ce zici?
Cred că e o idee grozavă, mamă.
Baia nu va fi reparată la timp
și tot apartamentul miroase a mucegai,
așa că nu pot ține evenimentul aici.
Va trebui să închiriez o sală.
Va trebui să cheltui banii proprii și va costa o grămadă.
Știu că nu-ți pasă!
Crezi că ce fac eu e prostesc și frivol!
Nu-i nimic. E important doar pentru mine.
Esther.
Pământul explodează, ai auzit?
Nu explodează. A căzut ceva. Nu-i nimic, du-te înapoi în pat.
Miriam? Ești bine?
Miriam.
Nu acum, tată.
- Unde e Nancy? Se răcește mâncarea. - Are o întâlnire.
O întâlnire? Cu un băiat?
Da, dragă, o întâlnire. Cartofi?
- Nu-mi distrage atenția. - Îți plac cartofii.
- Nu vreau să vorbesc despre cartofi. - Bine. Morcovi?
Carole, fiica noastră are 15 ani.
- Danny... - Fără întâlniri până se mărită.
Apoi soțul ei poate decide.
Poți să răspunzi tu, dragă?
Bine. Dar când mă întorc, o să vorbim
despre cine e șeful în casa asta. Eu.
Dacă mă gândesc bine, asta a fost discuția. Am încheiat.
Cred că glumești.
- Nancy e aici? - Nu, s-a înrolat în armată.
Cât timp?
Cum te cheamă?
Skippy.
Părinții tăi ți-au dat numele?
- Da. - Dinadins?
Da.
Știu că nu ești un cățeluș?
Danny, lasă băiatul să intre. O să răcească.
E un hol, nu tundra.
Bine, intră.
Aveți o casă foarte frumoasă, dle Stevens.
Cauți ceva de furat?
I-ai adus flori lui Nancy.
Să vedem, când am primit eu flori ultima oară?
Când paznicul a adus un buchet din greșeală.
Greșise apartamentul.
Skippy, vino.
Șezi.
Bravo!
Skippy... Tot nu-mi vine să cred că te cheamă așa.
O să-ți pun câteva întrebări.
- Ieși cu multe fete, Skippy? - Nu.
- Nu te plac fetele? - Poftim?
E ceva în neregulă cu tine?
Nu cred.
Bună, Skippy.
Bună, Nancy! Arăți foarte bine.
Mersi! Ar trebui să plecăm.
Încă nu am terminat cu Skippy.
- Urmează-mă. - De ce?
- O să mă întrec cu el pe hol. - Poftim?
Vreau să văd dacă mă întrece.
E timpul să plecați. Distracție plăcută! Să vă întoarceți până la 22:30.
La 22:30? Dar ce, suntem în Spania?
Să fii acasă până la 20:45.
Dar, tati...
Danny, putem vorbi o clipă?
- De ce? - Vreau doar să vorbim.
El a început.
Danny, fiica ta iese la primul ei bal de domnișoară.
Chiar vrei să îi strici seara?
Chiar vreau să spun da.
Nu.
Ăsta e bărbatul cu care m-am măritat.
- Distracție plăcută! - Nancy...
Știu, tati, mă întorc la 22:30.
Voiam doar să-ți spun că ești frumoasă.
Mulțumesc, tati. Te iubesc.
Pa!
Foarte drăguț. Nu se pune.
Dacă n-o văd în fiecare zi, mi-e dor de ea
Ce emoții am de fiecare dată când o sărut!
Crede-mă, sunt îndrăgostit
Nancy, cu zâmbetul pe chip
Auzi vreodată clopotele bătând?
Îți va da aceeași strălucire
Când vorbește
Parcă ar cânta
S-o auzi când spune „Bună ziua”
Jur că nu-i poți rezista
Îmi pare rău pentru tine, nu are o soră
Nimeni n-o poate înlocui pe Nancy
Cu chipul surâzător
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
redactor: Robert Ciubotaru