- ‫- איפה ננסי? האוכל מתקרר. - יש לה דייט.‬
‫דייט? עם בחור?‬
‫כן, יקירי. דייט. תפוחי אדמה?‬
- ‫- אל תנסי להסיח את דעתי. - אתה אוהב תפו"א.‬
- ‫- אני לא רוצה לדבר על תפוחי אדמה. - בסדר. גזר?‬
‫קרול, הבת שלנו בת 15.‬
- ‫- דני... - שום דייטים לפני החתונה.‬
‫אחר כך שבעלה יחליט מתי תצא לדייט.‬
‫מעניין אם הוא יאשר לה ללכת לנשף.‬
‫קרול קנתה לה שמלה וגזרה את התגים.‬
‫הוא יהיה חייב להסכים.‬
‫ננסי הזאת עושה בלגנים.‬
‫תודה לאל שלא נולדו לנו בנות.‬
‫תתעלמי מסבתא. היא שיכורה.‬
‫יש פה מספיק מקום למפגש.‬
‫אם אוציא את שולחן חדר האוכל, תוכל להיות פה עמדת פונץ' ו...‬
- ‫- מה הריח הזה? אלה הווילונות? - אני חושבת שלא...‬
‫בכל אופן, אשמח לתת להם שיעורי ריקוד.‬
‫כל בחורה צריכה לדעת איך לעשות...‬
‫רגע, זה השטיח?‬
- ‫- כבר רחרחתי שם. - מאיפה זה מגיע?‬
- ‫- בוא. - מה אתה עושה?‬
- ‫- נעשה תחרות ריצה במסדרון. - מה?‬
‫נראה אם הוא רץ מהר ממני.‬
‫מובן שכן.‬
- ‫- הוא יחטוף התקף לב. - תודה לאל שאין לנו בנות.‬
‫הן הכי גרועות שיש. תתעלמי מסבתא.‬
‫וסבא. תתעלמי גם ממנו.‬
‫זה הפסנתר.‬
‫לפסנתר יש ריח של בצל?‬
‫רק לקלידים השחורים.‬
- ‫- שירלי? - כן?‬
‫הקלידים השחורים מסריחים מבצל.‬
- ‫- ו...? - למה?‬
‫זה פסנתר משומש.‬
‫דני, בחייך. זה באמת הכרחי?‬
‫הוא יופיע ב"תוכנית של גורדון פורד" מחר.‬
‫דני סטיבנס? באמת?‬
‫אלוהים. אני מתה עליו.‬
‫הוא יכול לעשות הכול.‬
‫הוא שר, הוא רוקד, הוא מבקר ילדים חולים כל הזמן.‬
- ‫- בלי הפסקה. - הכי טוב חולים קשה.‬
‫רוצים לבוא לתוכנית מחר? לצפות בו בשידור חי?‬
- ‫- ברצינות? - אנחנו נשמח!‬
‫מאיפה נשיג כרטיסים?‬
‫למזלכם, יש לכן מישהי מבפנים.‬
‫כמה נפלא! מי?‬
‫אני. אני בפנים.‬
- ‫- לא הבנתי. - אני עובדת בתוכנית.‬
‫מכירה מישהי שתשיג לנו כרטיסים?‬
‫כן. אני.‬
‫אני יכולה להשיג כרטיסים, כי אני עובדת בתוכנית.‬
‫אז אני שם.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אם אאוורר את הפסנתר, אחליף את כל יצירות האומנות,‬
‫איפטר מהמפיות וכלי הפלסטיק,‬
‫אוסיף פרחים, כריות, צבע, אולי...‬
- ‫- אני אחשוב על זה. - על מה?‬
‫היא רוצה לערוך פה מסיבה לנשים שמשלמות לה כדי למצוא בעל.‬
‫תודה לאל שלא נולדו לנו בנות.‬
‫אין ספק שזכינו.‬
- ‫- תתעלמי מסבתא, מתוקה. - גם מסבא.‬
‫בואי נהפוך את זה לכלל, טוב?‬
‫שוב תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫מרים? תדאגי שזו שתשיג לנו את הכרטיסים תתקשר אלינו.‬
‫אני משיגה לכם את הכרטיסים!‬
- ‫- אז יתקשרו אלינו? - כן, יתקשרו.‬
‫אז מה החלטת?‬
‫חדרי האמבטיה מתאימים ויש גג.‬
‫תמיד אפשר לחגוג בדירה שלנו.‬
‫היא קטנה מדי. שכרתי מורה למחול. איפה ילמד?‬
- ‫- תצטרכי לשכור אולם. - עם איזה כסף?‬
‫אז תוותרי על המורה למחול?‬
‫את לא יודעת כלום על אהבה.‬
‫האפר איסט סייד, 1973‬
‫עצמו עיניים. דמיינו אהבה.‬
‫אתן רואות בעל אקדמאי נאה?‬
‫ילדים? דירה מודרנית עם נוף עירוני?‬
‫או שאולי אתן רואות אורתודונט מצליח,‬
‫ילדים, ובית קולוניאלי בן שתי קומות באיזה פרוור?‬
‫אולי קבלן מצליח וחזק, ילדים,‬
‫בבית חווה משופץ שגורם לכן להחסיר פעימה.‬
‫לא משנה איך אתן מדמיינות את האהבה, אוכל לעזור לכן למצוא אותה.‬
‫כאן בחנות הרומנטיקה של רוז וייסמן, "1+1 שווה אהבה"‬
‫אנו דואגים לכל פנטזיה...‬
‫לכל פנטזיה רומנ...‬
‫לכל... אני לא יודעת מה אתה עושה.‬
‫קאט.‬
‫מצטערת, אבל הוא מנפנף בזרועותיו כאילו הוא מעופף דרומה לקראת החורף.‬
‫מה?‬
- ‫- רוז, את נראית נפלא. - תודה.‬
‫קורט בסה"כ ניסה לומר לך להמשיך לזוז. זוכרת?‬
‫את צריכה להמשיך לזוז עד שאת מגיעה לסימן הזה. רואה?‬
‫כן. אבל אני מרגישה שזה מאוד מגושם. יש הרבה מדרגות.‬
‫את נראית נפלא.‬
‫אי אפשר שאעשה את זה משם?‬
‫האור שלך לא נמצא שם.‬
‫אולי אם לא הייתי חייבת...‬
‫אבל את כן. אבל את באמת נראית נפלא.‬
‫לא. מרים?‬
‫אני באה.‬
‫היי. מה קורה? זה הולך ממש טוב.‬
- ‫- באמת? - כן.‬
‫יש לא מעט נהמות כעס מכיוון הצוות. זה נראה רע.‬
‫לא. 196 טייקים זה נורמלי לגמרי.‬
‫זה מגוחך. אני צריכה לשכב.‬
‫אימא, רצית את זה. זוכרת?‬
‫רצית להרחיב את העסק. רצית לצלם פרסומת.‬
‫היי, כולם. הכול פה נפלא. אנחנו כמעט מוכנות.‬
‫אני לא אישה שמתאימה למצלמות.‬
‫בטח שכן. נכון, אדי?‬
‫היא נראית נפלא.‬
‫הוא ממש טוב.‬
‫למה שלא נשכור מישהי אחרת שתשחק אותי?‬
- ‫- מי למשל? - דוריס דיי.‬
‫דוריס דיי לא משדרת "רוז וייסמן".‬
‫תעשי את זה את.‬
‫בפנים שלך עדיין יש זכר לפנים שלי, אז אלה כמעט אותן פנים.‬
‫זו דרך מוזרה לומר שעשית ניתוחים פלסטיים.‬
‫אני הורסת את זה.‬
‫כל הדבר הזה שארגנת.‬
‫אני הורסת את זה ועושה צחוק מעצמי.‬
‫אגיד לך מה. תשכחי מההליכה.‬
‫תעמדי פה, באור שלך,‬
‫אעמוד שם, ליד המצלמה, ותוכלי לדבר אליי.‬
‫תעמדי שם ותספרי לי הכול על אהבה ועל הדרך להשיג בעל.‬
‫בסדר, בואו נצלם.‬
‫שקט על הסט, בבקשה.‬
‫ואימא? את באמת נראית נפלא.‬
‫"1+1 שווה אהבה", טייק 197. מתחילים.‬
‫עצמו עיניים ודמיינו אהבה.‬
‫גברת מייזל המופלאה‬
- ‫- מרים? מרים? - מה?‬
‫שוב אין אש בכיריים.‬
‫הדלקת אותן?‬
‫מובן שהדלקתי אותן.‬
‫לפעמים את לא מדליקה אותן.‬
‫פעם אחת לא הדלקתי. פעם אחת.‬
- ‫- תעמדי במקום. - מה?‬
- ‫- לא את! - מרים, למה שאעמוד במקום?‬
‫לא את. אסתר. תעמדי במקום.‬
‫אבא, תכין את אית'ן ליציאה.‬
‫אני עסוק עם שיעור הפסנתר שלו.‬
‫הוא צריך להתכונן לביה"ס.‬
‫אני לא יכולה להכין תה.‬
‫תפסיקי, אסתר.‬
‫זה זמן טוב ללמוד איך להתעלם‬
‫מהכול בחיים מלבד המוזיקה.‬
- ‫- עמדי במקום. - אני צריכה תה.‬
‫ראית פעם את ולדימיר הורוביץ מחזיק צעצוע ביד אחת‬
‫בזמן שהוא מנגן רחמנינוב ביד השנייה? אענה במקומך. לא ראית.‬
- ‫- אבא! - אייב.‬
‫אני לא אוהב את זה.‬
‫כרגע אף אחד לא נהנה.‬
- ‫- אני צריכה עזרה עם הכיריים! - ואני עם השיער שלה!‬
‫אני עסוק עם הילד!‬
‫בסדר, תפסיק.‬
‫אנגן לך שוב את היצירה.‬
‫תקשיב כמו שצריך.‬
‫לזה אתה שואף.‬
‫נכון שזה נשמע נחמד בלי המכונית?‬
‫תודה לאל, זלדה. הבוקר הזה הוא סיוט.‬
‫המצת לא עובד!‬
‫מה? מרים, המצת לא עובד! אייב, המצת לא עובד!‬
‫זה בסדר. קל לתקן את זה.‬
‫מרים, קל לתקן את זה!‬
‫אייב, זלדה פה, היא אומרת שקל לתקן את זה!‬
- ‫- מה? - זלדה תתקן את הכיריים.‬
‫מה הבעיה עם הכיריים?‬
‫המצת לא עובד, מר וייסמן.‬
‫זלדה? מה את עושה פה?‬
‫מתקנת את הכיריים!‬
‫אה. בסדר.‬
‫כמו שהראיתי לך בפעם הקודמת, את רק צריכה להדליק גפרור,‬
‫תחזיקי אותו פה, סובבי את הידית, וזה נדלק.‬
‫אלוהים. כל כך מסובך.‬
‫זה בכלל לא מסובך. הראיתי לך הרבה פעמים.‬
- ‫- הסתכלת בספר? - בספר?‬
‫הספר שהכנתי לך, זוכרת?‬
‫הכול מתויג, ויש תמונות.‬
‫רואה? כאן, תחת הכותרת "אין להבה בכיריים לתה",‬
‫כתוב "איך לתקן את זה שאין להבה לתה".‬
‫קל מאוד. עם תמונה של ספל תה והכול.‬
‫טוב, למרבה המזל, עכשיו זה עובד.‬
‫אולי את תוכלי לנסות בפעם הבאה?‬
‫אם אעשה זאת, אפוצץ את כל הבניין.‬
‫היא כבר תיקנה?‬
‫כן. היא גאונה.‬
‫לעזאזל. רציתי לראות אותה עושה את זה לפעם הבאה.‬
‫הכול בספר שהכנתי.‬
- ‫- מאיפה זה הגיע? - אין לי מושג.‬
‫ממני. אני הכנתי את הספר.‬
‫תראי, יש תמונות. כיף.‬
‫אני בחניה כפולה.‬
‫תרצה לשתות תה? יש לנו להבה.‬
- ‫- לא, תודה. - רוצה להיכנס?‬
‫אני בסדר פה.‬
‫פשוט תיכנס ותשב.‬
‫אני לא רוצה להיכנס ולשבת.‬
‫זה ייקח רק דקה.‬
‫את תמיד אומרת את זה, ובסוף אנחנו מבלים פה את כל היום.‬
‫אלוהים, צריך להדליק גפרור?‬
‫אם אעשה זאת, אפוצץ את הבניין.‬
‫לא תפוצצי את הבניין.‬
‫היא עלולה לפוצץ את הבניין.‬
‫אז תני לה.‬
- ‫- יאנוש. - רוצה תה, מרים?‬
‫לא. אסור לי לאחר היום.‬
‫דני סטיבנס יופיע בתוכנית הערב, וגורדון הזהיר אותנו שכדאי שנהיה במיטבנו.‬
‫אני צריכה לעצור קודם בביה"ס של אית'ן.‬
‫היי, זלדה. את יכולה לתקן את זה?‬
‫מובן שאני יכולה.‬
- ‫- זלדה. - מה?‬
‫את חייבת להפסיק לעזור לאנשים האלה!‬
‫את לא עובדת פה יותר.‬
‫זה שיער של ילדה קטנה.‬
‫הם לא ידעו שיש מדף גבוה יותר בארון המצעים.‬
‫הם שכחו איך לערום עצים באח.‬
‫ציפור עפה פנימה, והם אפילו לא חשבו לפתוח את החלון כדי שתצא.‬
‫הם אנשים מבוגרים.‬
‫הם צריכים ללמוד לדאוג לעצמם.‬
‫הם לא יכולים!‬
‫זלדה...‬
‫במולדת הישנה,‬
‫כשסוס צולע, הוא חסר תועלת, אז יורים בו.‬
‫הבית הזה מלא בסוסים צולעים מאוד!‬
- ‫- זלדה, את יכולה לענות? - לא!‬
‫אל תעני לטלפון!‬
‫גברת וייסמן, סלחי לי,‬
‫אבל אני בטוח שאת יודעת איך לענות לטלפון.‬
‫אה. בסדר.‬
‫סלח לי, אבל אני יודע לנגן.‬
‫אז זה פיר של אח. תמיד תהיתי.‬
‫שוב. הפעם ברגש.‬
‫הלו?‬
‫יש לנו ארון חשמל?‬
‫מה?‬
‫הפקק בחוץ. למה המים לא יורדים?‬
‫הניקוז לא בסדר.‬
‫הניקוז היה בסדר כשהוא הגיע הנה.‬
- ‫- זה לא בגלל הניקוז. - זה אף פעם לא הניקוז.‬
‫מים מטפטפים לדירה של משפחת רונבאוור,‬
‫והלך השטיח במסדרון. קחי, זלדה.‬
- ‫- תודה. - תודה.‬
‫אני מעריכה את עזרתך.‬
‫מזל שהיית פה כשזה קרה.‬
‫כן. ממש מזל. כמו להיות לפרקון.‬
‫רק רגע. הנה.‬
‫מצאתי את זה. זה בהחלט לא אמור לרדת בביוב.‬
‫איך זה הגיע לשם?‬
‫נראה שהשתמשו בפטיש.‬
‫אית'ן!‬
- ‫- מה זה? - הסירה שלי.‬
‫למה היא הייתה בביוב של האמבטיה שלי?‬
‫היא שקעה.‬
‫מה אמרתי לך לגבי הורדת חפצים בביוב?‬
- ‫- כלום. - כן אמרתי.‬
- ‫- מתי? - לא היה איזה סיפור עם גולה?‬
‫זה היה באף.‬
‫מה עם הקלפים שגזרת ועשית איתם דברים מוזרים? זה היה בביוב, לא?‬
‫לא.‬
‫אני מבטיחה לך שבשש השנים שאתה חי‬
‫דיברנו על זה לפחות פעם אחת.‬
‫אפילו אם זה היה באופן מופשט ותאורטי,‬
‫בסגנון של "אם תהיה לך הזדמנות, אל תעשה זאת".‬
- ‫- בסדר. - בסדר.‬
‫אז...‬
‫זו הייתה משפחת מנדלסון מהקומה השביעית.‬
‫המים מטפטפים גם מהתקרה שלהם.‬
‫כדאי שתתנצלי. הבן שלהם בדיוק סיים לימודי משפטים.‬
‫אטפל בזה.‬
‫תזכרי, האירוע שלי ביום שני, אז חייבים להחליף את השטיח עד אז.‬
‫לא אוכל לחשוף נשים רווקות לרצפות עץ עירומות. זה יהיה כמו בית בושת.‬
‫ומובן שהשירותים חייבים לעבוד.‬
‫אם לא, איאלץ לשנות שוב תוכניות. את מבינה?‬
- ‫- מה השעה? - אני צריכה אישור שהבנת.‬
‫לעזאזל. אני ממש מאחרת. אני אמורה להיות בביה"ס של אית'ן.‬
- ‫- תוכלי ללכת במקומי? - אני עסוקה נורא, מרים.‬
‫אבא? אתה לא עסוק, נכון?‬
‫אני אמור להיות ב"וויס" בעוד שעה.‬
‫אז אתה לא עסוק. תוכל לקחת את אית'ן ולהישאר לדבר הזה?‬
- ‫- איזה "דבר"? - הורים מגיעים לבהות בילדים.‬
‫מורים מצביעים על כיסאות. יש חטיפים. מישהו עושה במכנסיים.‬
‫את אשת מכירות גרועה.‬
‫בבקשה? אני צריכה לשחד את השכנים שלא ישלחו בי את בנם עורך הדין.‬
‫בסדר. טוב. אני אלך.‬
‫אבל אני מזהיר אותך, ברגע שמישהו עושה במכנסיים,‬
‫אני עף משם. אלא אם החטיפים ממש טובים.‬
‫עשינו עסק.‬
‫תוכלי לכתוב לו דרך "התוכנית של גורדון פורד".‬
‫אני לא יודעת כמה זמן ייקח לו לענות. הוא מאוד עסוק.‬
‫יש לו תוכנית בכל ערב. זה גוזל זמן.‬
‫מצטערת, הבן שלי דחף סירת צעצוע לביוב‬
‫וזה הציף שלושה חדרי אמבטיה,‬
‫ולא אוכל להרשות לעצמי שדירות שבע ושמונה-סי יהיו אויבים שלי.‬
‫הרצפה שלי מעוותת, השטיח שלי הרוס.‬
‫אימא שלי עורכת אירוע שידוכים,‬
‫והיא לחוצה שלא אחליף את השטיח והשירותים לא יעבדו‬
‫ומשום מה הפסנתר של החמים שלי מריח כמו מאפה בצל.‬
‫מה דעתכם על הציצים של אורסולה אנדרס?‬
- ‫- על מה דיברתם? - על הציצים של ראקל ולש.‬
- ‫- ואניטה אקברג. - ואן מרגרט.‬
‫דני סטיבנס. כלומר, לא ה...‬
‫בכל אופן, דיברנו על הריאיון איתו. הוא מקדם את ספרו החדש.‬
‫קבלי כוכב זהב. כידוע לכם, דני...‬
- ‫- היה המעסיק הראשון שלי. - בחור טוב.‬
‫חמי אוהב אותו.‬
‫זה נכון, והוא באמת נפלא.‬
‫אז אני רוצה לעזור לו להצליח.‬
‫ייתכן שהכותבים שלו עובדים על חומרים, אבל תהיו מוכנים אם זה ייפול עלינו.‬
- ‫- יש לי שאלה. - כן, מל.‬
‫כמה דקות ייקח לדעתכם לאדם לתת לדני את התסריט שלו?‬
- ‫- עשר? - שמונה.‬
- ‫- לא יותר מארבע. - מישהו מכיר איש אריחים?‬
- ‫- מידג', אנחנו לועגים לאדם. - סליחה.‬
‫יום אחד תצטרכי להחליט. את בפנים או בחוץ?‬
‫כולם להגיע מתחת למעקה.‬
‫מתחת למעקה, אנשים.‬
‫נפלא.‬
‫כפי שרבים מכם יודעים,‬
‫הפכתי רשמית למפיק החדש של "התוכנית של גורדון פורד".‬
‫תודה.‬
‫אני רק רוצה להקדיש רגע‬
‫לומר כמה מילים בעודנו מתחילים את השינוי הזה.‬
‫אף שעזיבתו של ג'ורג' טולדנו‬
‫הייתה פתאומית ועצובה עבור חלקכם,‬
‫אני רוצה להבטיח לכם שאני מוכן ומזומן להיכנס לנעליו.‬
‫מנהיגות טובה דורשת לא רק ניסיון,‬
‫אלא גם אמפתיה, אינסטינקטים, קור רוח ו...‬
‫גורדון. שלום.‬
‫היי, מייק. אתה נראה נפלא שם למעלה.‬
‫חליפה חדשה?‬
‫רק הז'קט.‬
‫בבקשה, תמשיך.‬
‫לא. סיימתי.‬
‫לא. קראת לנו למעקה. אנחנו פה.‬
‫הדבר האחרון ששמעתי היה "קור רוח".‬
‫רק רציתי שתדעו שאני מוכן,‬
‫ואני...‬
‫אני כאן לכל מי שצריך.‬
‫המשרד שלי היה שם למטה, אבל עכשיו הוא כאן למעלה.‬
‫למעשה, הוא עדיין קצת שם,‬
‫מאחר שלא היה כאן מקום ללוח האורחים.‬
‫אז אם אתם צריכים להסתכל בלוח, הוא שם למטה,‬
‫אבל אם אתם צריכים אותי, אני פה למעלה.‬
‫או שם למטה, לפעמים. כשאני צריך להביט בלוח, אז...‬
‫תודה.‬
‫חכה, מפיק חדש ורשמי. יש לי שאלה.‬
- ‫- יש תוכניות להוסיף מאפרות ללובי? - לא שידוע לי.‬
‫חבל. אנחנו צריכים עוד שתיים.‬
‫אטפל בזה.‬
‫ראיתי ילד מלקק את כפתור המעלית הבוקר.‬
‫אגיד לתחזוקה.‬
‫יש לי קבלה מארוחת הערב אמש. שאתן לך אותה?‬
‫טוב, אני הולך עכשיו.‬
‫רגע! מפיק חדש ורשמי, גם לנו מותר ללכת?‬
‫כן.‬
‫יום ראשון בעבודה.‬
‫בית ספר אלקוט‬
‫ספריית ביה"ס שלנו הכי טובה בעיר.‬
‫אנחנו מאוד גאים בזה.‬
‫השנה, בוגר מוערך מאוד שלנו‬
‫הוריש לנו את כל אוסף המהדורות הראשונות שלו.‬
‫כן?‬
‫זה חטיף טעים.‬
‫שמחה שאהבת אותו.‬
‫הוא גם פריך, גם קרמי וגם אגוזי. שילוב פשוט נהדר.‬
- ‫- הילדים מקבלים אותו חטיף? - כן.‬
‫זה בית ספר מצוין.‬
‫טוב, אני רוצה להראות לכם משהו שאנחנו מאוד גאים בו.‬
‫לזה אנחנו קוראים זמן ה"חופשי להיות".‬
‫בכל יום התלמידים מקדישים זמן‬
‫למקצוע אחד שהם מצטיינים בו במיוחד.‬
‫זה קבוצת ההנדסה שלנו.‬
‫הם בונים דגם של מלון שמארח רק חיות מחמד.‬
‫בכל חדר יש מרפסת עם כלי מים מובנים.‬
‫זו קבוצת המתמטיקה שלנו.‬
‫יש להם דקה אחת לפתור בעיה.‬
‫פתרון המספר הרב ביותר של משוואות מזכה בפרס.‬
- ‫- וצא. - צא.‬
‫קבוצת הקריאה שלנו קוראת ספר בשבוע,‬
‫ואז הם כותבים מחזה שמבוסס עליו‬
‫ומציגים אותו בצהריים בחדר המורים.‬
‫קבוצת האסטרונומיה נמצאת שם.‬
‫הם מוכרים ממתקים כדי לקנות טלסקופ חדש.‬
‫עליתי ארבעה קילו וחצי בשם המדע.‬
‫כאן נמצאת קבוצת השפות שלנו.‬
‫הם קוראים כרגע את "מדלנה" בצרפתית.‬
‫גברת מויירס?‬
‫כן, מר וייסמן.‬
‫איזו קבוצה נמצאת שם?‬
‫זו הקבוצה המאושרת.‬
- ‫- סליחה, מה? - הקבוצה המאושרת.‬
‫אבל במה הם מצטיינים?‬
‫הם מצטיינים בלהיות מאושרים.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הם בונים מלון, הם קונים טלסקופים,‬
‫הם פחות או יותר להקת תיאטרון מתפקדת,‬
‫והשולחן ההוא, שנכדי נמצא בו, פשוט...‬
‫מאושר.‬
- ‫- הם סתם הולכים במעגל. - כן.‬
- ‫- למה? - זה מסב להם אושר.‬
‫גברת פוסטר, זה מר וייסמן. אית'ן הוא נכדו.‬
‫אית'ן הוא אחד הילדים המאושרים שלנו.‬
‫לאית'ן יש שרביט. הוא המנהיג?‬
‫אין מנהיגים. היררכיה לא תסב להם אושר.‬
‫מי החליט על הקבוצות?‬
‫הילדים נבחנים בתחילת כל שנה,‬
‫והמבחן קובע את החוזקות והקבוצות שלהם.‬
‫נפלה פה טעות. שגיאה פקידותית.‬
‫אין סיבה להיות נסער.‬
‫הוא הולך במעגל. זה הכול?‬
‫מר וייסמן, אית'ן הוא בחור צעיר מתוק ובריא,‬
‫שהוא במקרה גם מאושר.‬
‫כל כך מאושר.‬
- ‫- הכי מאושר בבית הספר. - הכי מאושר שאי פעם היה לנו.‬
‫מעולם לא פגשתי ילד מאושר כמו אית'ן.‬
‫תבחנו אותו שוב.‬
- ‫- בשנה הבאה. - לא. לא בשנה הבאה. עכשיו.‬
‫מר וייסמן...‬
‫הייתי מרצה עם קביעות באוניברסיטת קולומביה.‬
‫עבדתי במעבדות "בל". יש לי 12 פטנטים בתהליכי רישום.‬
‫זה הנכד שלי. הוא בן למשפחת וייסמן.‬
- ‫- אין שום סיכוי שהוא מאושר. - צאו.‬
- ‫- מצוין. - כל הרשת נמצאת שם.‬
‫השחקנים, הצוות, פיליפ ומוריס מסתכלים ישר עלינו.‬
‫אני אומר את השורה שלי, צחוק גדול.‬
‫פתאום איזה פישר מסוף השולחן קופץ ואומר,‬
‫"אומרים 'לחיים', לא 'לוחיים', מר סטיבנס".‬
‫עבודה ראשונה, טוב?‬
‫הסתכלתי בנער הכנסייה שישב שם בחליפה של אבא שלו...‬
‫היא הייתה שלו.‬
‫וחשבתי, "לבחור יש ביצים. הוא מזכיר לי את עצמי". אז פיטרתי אותו.‬
- ‫- שלום. - מידג'.‬
‫סליחה. הייתי צריכה להתרענן.‬
‫דני, הרשה לי להציג לך את כותבת הבית שלנו, מידג' מייזל.‬
‫היי. אני מעריצה גדולה.‬
‫אני יושב במקום שלך, לא?‬
‫טכנית, כל המושבים שייכים לאן-בי-סי.‬
‫לא. אני מכיר את החוקים.‬
‫תפיסת כיסא של מישהו בחדר הכותבים‬
‫זה כמו לתקן עברית של מישהו כשאתה מנברסקה.‬
‫ויסקונסין.‬
‫יש פה מקום.‬
‫זה בסדר. למעשה, באתי לבקש טובה.‬
‫מה שתרצה, מר סטיבנס.‬
‫תסתכל על עצמך.‬
‫הערב אופיע בתוכנית.‬
‫איש לא מופתע? יופי.‬
‫לרוב אני מקדם מופע, אני מופיע בווגאס,‬
‫או שיש עונה חדשה לתוכנית שלי, אבל הפעם כתבתי ספר.‬
‫זה הספר. אני סופר.‬
‫כמו דיקנס, לו גדל בבנסונהרסט.‬
‫"בין שתי ערים" מכר מעל 100 מיליון עותקים,‬
‫אז אני חייב למכור 101 מיליון. אני חייב לנצח.‬
‫קחו זאת בחשבון כשאקריא לכם את הבדיחות‬
‫שהגיש לי צוות הכותבים הקומי המקצועי שלי הבוקר. אשמח לשמוע את דעתכם.‬
‫אנחנו כאן בשבילך, דני. נכון?‬
- ‫- מידג'? - ממש לא. הוא ניסה לגנוב לי את המקום.‬
‫מצחיקה.‬
‫קנדי הקים את חיל השלום. כעת גם ילדים משעממים יוכלו להיות מקובלים.‬
‫הלאה. ברבי קיבלה חבר. קן.‬
‫אני לא חושב שזה יחזיק מעמד. הוא נראה קצת מזויף.‬
‫אתם עוד איתי?‬
‫"הדירה" זכה באוסקר לסרט הטוב ביותר.‬
‫בשנה הבאה יזכה "הסאבלט".‬
‫טוב. לפי דעתכם הלא משוחדת, אתם חושבים שהכותבים שלי שונאים אותי?‬
‫נוכל לכתוב בדיחות חדשות.‬
‫בכל פעם שאתה מופיע בתוכנית אירוח, אתה מספר בדיחות.‬
‫אני קומיקאי.‬
‫אם אעקור בתוכנית את השן של גורדון, זה יהיה מוזר.‬
‫כן, אבל עכשיו אתה רוצה שאנשים יקראו ספר על חייך.‬
‫למה שלא תדבר על חייך? על הוריך.‬
‫בטח. אבל מה מצחיק בזה?‬
‫זה מעניין. זה אמיתי.‬
‫משם אפשר למצוא את מה שמצחיק.‬
‫נפלא. שיעורי בית. תודה.‬
‫דני, גורדון מוכן לפגוש אותך.‬
‫תודה, מותק. ילדים, מצאו לי כמה בדיחות.‬
‫פתחו מחברות, בדקו מתחת לכריות.‬
‫תתעלו את הדוד השיכור שלכם, מרווין, ותשיגו לי צחוקים!‬
‫קחי אותי אל המנהיג שלך.‬
‫לא.‬
‫זה מאוד יוצא דופן שתלמיד מצליח פחות בפעם השנייה.‬
‫בכל הנושאים. מתמטיקה, אנגלית, מדע, היגיון.‬
‫אבל הוא איית נכון את שמו הפעם,‬
‫וזה שיפור גדול מהמבחן הקודם. אז זה מלהיב.‬
‫אני פשוט לא מבין.‬
‫הפתענו אותו עם המבחן החדש הזה. הוא בטח נבהל.‬
‫חוץ מזה, לקחנו את השרביט שלו. זה לא עזר.‬
‫אבל הוא בן למשפחת וייסמן.‬
‫זה רק מבחן אחד. זה לא אומר כלום.‬
‫חוץ מזה שהוא לא טוב במתמטיקה, מדע, אנגלית או היגיון.‬
‫או בימי השבוע.‬
‫אני מרגיש שאני ביקום מקביל.‬
‫כאילו אני ב"אזור הדמדומים" ללא ההדרכה של רוד סטרלינג.‬
‫תראה, מר וייסמן, לצערי, העובדה שהוא נבחן שוב כעת,‬
‫זמן קצר כל כך אחרי המבחן הראשון,‬
‫משמעה שהציון הזה יחליף את הציון הקודם שלו.‬
‫סבא! נצנצים נדבקים לפנים!‬
‫אבל אל תדאג, הוא לא איבד את מקומו בקבוצה המאושרת.‬
‫מרים!‬
‫היי, הצלחתם להגיע!‬
‫כן. איחרנו.‬
‫רציתי לבדוק שבאמת היו כרטיסים לפני שחנינו, אז הורדתי אותה והמשכתי.‬
‫הייתי אמורה לנופף אם יש כרטיסים, והוא היה חונה.‬
‫אבל ירד גשם.‬
‫אמרנו שאצא ואם לא אראה אותו, איכנס.‬
‫עברתי שם ולא ראיתי אותה, אז עשיתי עוד סיבוב.‬
- ‫- פספסנו זה את זה. - היא יוצאת, אני לא שם, היא נכנסת.‬
‫אני עובר, היא לא שם, אז עושה עוד סיבוב.‬
‫עשינו את זה במשך שעתיים! בסוף נכנעתי וחניתי.‬
‫תודה לאל שהכרטיסים חיכו לנו בדיוק איפה שאמרת שהם יהיו.‬
‫אמרתי לכם.‬
‫תוכלי להצביע על מי שהשיג לנו אותם?‬
‫נרצה להודות לו או לה.‬
‫היי! התוכנית מתחילה.‬
‫חכי רגע! הכנתי לדני כריך. תני לו אותו.‬
‫נחזור בעוד חמש, ארבע, שלוש...‬
‫חזרנו.‬
‫האורח הראשון הוא כוכב התוכנית המצליחה "המופע של דני סטיבנס".‬
‫הוא מופיע במועדונים, מפיק,‬
‫אבל הוא חושב שהתואר שמתאר אותו הכי טוב הוא "המותק של אמריקה".‬
‫קבלו את דני סטיבנס.‬
‫הנה הוא.‬
‫שכחתי לציין שאתה רקדן. תמיד מגיע בריקוד.‬
‫דני, דני, דני.‬
‫גורדי, גורדי, גורדי.‬
‫נפלא לארח אותך.‬
‫נפלא לחזור הנה. אהבתי את מה שעשית עם המקום.‬
‫לא עשיתי שום דבר עם המקום.‬
‫אז זה עובד. "שום דבר" עובד לך היטב.‬
‫צפיתי במופע שלך ב"קופה". הוא היה מצוין.‬
‫תודה.‬
‫התוכנית שלך עדיין מצליחה מאוד, ועכשיו שמעתי שכתבת ספר.‬
‫אכן כתבתי.‬
‫קנו את הספר. איך הייתה הכתיבה?‬
‫היא הייתה מאוד שקטה ושלווה.‬
‫אין צורך במכנסיים, אז זה יתרון.‬
‫בדיוק כמוך. אתה לא לובש מכנסיים.‬
‫אבל כתיבה על החיים זה משהו אחר. צריך ממש לזכור שמות ותאריכים,‬
‫ואז צריך לשנות את השמות והתאריכים כדי שלא יתבעו אותך.‬
‫וואו. אלה הוריך?‬
‫כן. אלה מיטה וג'וזף.‬
‫וזה אחרי שהם התעשרו.‬
‫אתה מבין, הוריי היו מהגרים. קשוחים. אנשים מאוד קשוחים.‬
‫הם היו חייבים להיות. החיים לא נתנו להם דבר.‬
‫לא הייתה להם מיטה, היה להם סלע.‬
‫היה עליהם להימלט מהכפר שלהם כשרכובים על סוסים הגיעו ואמרו,‬
‫"היי, מה דליק פה?"‬
‫זה נורא.‬
‫הם סחבו על גבם את כל רכושם‬
‫ועברו ביערות, נהרות והרים, והכול ברגל.‬
‫סופות שלגים, מתקפות דובים. אני לא יכול לדמיין את זה.‬
‫אם יש תור למסעדה, אני חוטף התמוטטות עצבים.‬
‫אם נגמרת להם מנת החדקן.‬
‫בדיוק. בסוף הוריי הגיעו לאליס איילנד,‬
‫ושם מיד הכניסו אותם לבידוד לחודשיים.‬
- ‫- למה? - הם היו חולים.‬
‫היה להם הכול. טיפוס, דלקת ריאות, מלריה.‬
‫הם היו כל כך חולים, שפקיד ההגירה שינה את שמותיהם ל...‬
‫אני לא יכול להשתמש בשם הזה בעסקי השעשועים. נשמע יהודי מדי.‬
‫כשהם יצאו, הם עברו לבניין דירות בדלנסי‬
‫והביאו לעולם תשעה ילדים.‬
‫כי, כפי שאימי הייתה אומרת, "אפילו אם אין לך כסף לראות סרט,‬
‫"מוצ"ש בכל זאת יגיע. חייבים לעשות משהו".‬
‫פילוסופיה מעניינת.‬
‫היא הייתה אישה מעניינת. היא לא חיבקה הרבה, אבל היא הייתה שורדת.‬
‫היה עבדה בכל יום מימי חייה.‬
‫כשהייתי בכיתה ו', היא מצאה עבודה בנהיגה במשאית כביסה.‬
‫יום אחד היא הגיעה הביתה, ואבי חצה את הכביש.‬
‫הוא מעד ונפל, והיא דרסה אותו.‬
‫הוא היה בסדר?‬
‫בוודאי. כלומר, הוא מת, אבל חוץ מזה...‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫זה הסיפור הכי גרוע ששמעתי.‬
‫שניים מילדיה מתו, עוד שניים נכנסו לכלא.‬
‫המשפחה שנותרה לה הושמדה על ידי הנאצים.‬
‫ובכל זאת, לאורך כל הדרך, בכל המבחנים והתלאות,‬
‫הפעם היחידה שבה ראיתי את אימי בוכה‬
‫הייתה ביום שבו אמרתי לה שאהיה קומיקאי.‬
‫מכונת הסיגריות שוב מקולקלת.‬
‫היא בלעה לי כסף, אז בכיתי, אז הם פתחו אותה, ולקחתי הכול.‬
‫תזכירי לי לקחת אותך לבנק.‬
‫הנה היא, וונדר וומן!‬
‫הוא מדבר עליי?‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫מידג'! בואי הנה.‬
‫אם זה קשור לזה שמישהו גנב את כל הסיגריות,‬
‫אני לא יודעת על זה כלום. שאל את מל.‬
‫היי, שמעתי את זה!‬
‫שבי כאן לצידי. זוז, אלווין.‬
- ‫- סליחה. - היא לא תשב בחיקך.‬
- ‫- אני זז. זזתי. - מצטערת, אלווין.‬
- ‫- תמצא מקום, אל. - כן.‬
- ‫- לא משנה איפה. - טוב.‬
- ‫- תמצא איזה קיר, מלצרית חסונה. - הלכתי.‬
- ‫- שלום. - שלום.‬
‫יופי. אני מזמין אותך למשקה.‬
- ‫- יש לי משקה. - זה לא משקה ראוי.‬
‫היא תשתה מה ששירלי טמפל שתתה‬
‫מיד אחרי שג'ודי גרלנד התקבלה ל"קוסם מארץ עוץ".‬
‫הערב הזה היה ניצחון.‬
‫היה מצוין.‬
‫את... את עשית את זה.‬
- ‫- לא, אתה עשית זאת. - עשית מה?‬
‫גורדון, האישה הזו היא כמו חוקרת אמיצה,‬
‫שמעזה למצוא מה שאיש לא מצא לפניה.‬
‫קטע קומי שעובד.‬
‫נראה לי שאתה מגזים.‬
‫את אמריגו וספוצ'י, סר וולטר ראלי,‬
‫אמיליה ארהרט, אם היא הייתה שורדת.‬
‫סליחה, מאיפה אתם מכירים?‬
- ‫- נפגשנו בחדר הכותבים. - שלי?‬
‫נכנסתי לשם אדם שבור ויצאתי מלך.‬
- ‫- היית בחדר הכותבים? מתי? - היא אמרה "ספר את סיפור משפחתך",‬
‫אמרה שאם הוא מעניין, אמצא את המצחיק.‬
‫אותי לא מכניסים.‬
‫רק עשיתי את עבודתי.‬
‫כן, עבודתך. טוב, לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫אני רוצה לזרוק רעיון, מחשבה.‬
‫יש לי כמה פרויקטים חדשים שאני מפיק,‬
- ‫- ואני חושב שתהיי מושלמת. - מושלמת למה?‬
- ‫- מכירה את לורטה יאנג? - רק מבית הכנסת.‬
‫אני מפתח קומדיית מצבים עבורה.‬
‫לורטה יאנג מצחיקה?‬
‫היא תהיה בעזרת החומר הנכון. גם ג'ין טירני רוצה להופיע בטלוויזיה.‬
- ‫- את מכירה את ג'ין טירני? - בטח.‬
‫הן כוכבות גדולות. אנשים יצפו.‬
‫תהיתי אם תרצי לבוא לעבוד עבורי.‬
- ‫- מה? - מה?‬
‫תוכלי לבחור על מה לעבוד.‬
- ‫- אני לא תסריטאית. - היא כותבת בדיחות.‬
- ‫- זה שונה. - יום ולילה.‬
‫"אם זה מעניין, תוכל למצוא את המצחיק". מי אמר את זה?‬
‫דיברתי עליך.‬
‫לא. דיברת על סיפור. על דמות. זו תסריטאות.‬
‫אלה תוכניות בכיכובן של נשים. מי טוב ממך לתפקיד הכתיבה?‬
‫דני, מה אתה עושה?‬
- ‫- אני מציע לה עבודה. - יש לה עבודה.‬
‫זו עבודה טובה יותר.‬
‫היא מרוויחה טוב.‬
- ‫- היא תרוויח יותר אצלי. - כן? איך אתה יודע?‬
‫אשאל אותה כמה היא מרוויחה ואתן לה יותר מזה.‬
‫אתה גונב לי כותבים, ברצינות?‬
‫רק אותה. תשאיר לך את השאר. סליחה, אלווין.‬
- ‫- אין בעיה. - ממש לא. אני מצאתי אותה.‬
- ‫- אז מה, "כל המוצא, זוכה"? - טוב.‬
‫העיר מלאה בכותבים מוכשרים. למה אתה עושה זאת?‬
- ‫- זה לא אישי, גורדון. - זה לא?‬
‫המשקאות שלך על חשבוני!‬
‫בסדר. אשלם על המשקאות שלי.‬
- ‫- יש כללים! - אילו כללים?‬
‫כללים חברתיים.‬
‫אם אני רואה כישרון, אני חוטף אותו.‬
‫כישרון. אני לא חושב שהכישרון שלה הוא מה שמעניין אותך.‬
- ‫- גורדון! - מה זה אמור להביע?‬
‫אתה יודע טוב מאוד.‬
‫אני נשוי, חתיכת שמוק!‬
‫ולא אכפת לי מי כותב עבורה, לורטה יאנג לא מצחיקה, והיא לעולם לא תהיה!‬
‫רק אידיוט יחשוב כך.‬
‫שנשווה חשבונות בנק?‬
‫זהו זה. קום!‬
‫אתה צוחק עליי? הייתי מתאגרף בצבא.‬
‫היית מתאגרף בסרט על הצבא!‬
‫לפחות אני מברוקלין! אתה קנדי!‬
‫עברנו לשם כשהייתי בן חמש!‬
‫חבר'ה! אנשים מסתכלים.‬
‫היי, מה קורה פה? גורדון?‬
‫אתה שוב עושה בלגנים? אני אעיף אותך מפה!‬
‫תעשה את זה, טוטס! בפעם הקודמת נתפס לך הגב לחודש!‬
‫זו בעיה שהייתה לי עוד קודם, חתיכת בן זונה!‬
‫בסדר!‬
‫אוניברסיטת קולומביה, 1954‬
‫זה אמור להיות פה איפשהו. רגע.‬
‫מצאתי.‬
‫אי אפשר להיות זהיר מדי.‬
‫הרמן מהמחלקה ללימודי איסלנד יכול להריח ברנדי טוב מקילומטרים.‬
‫בבקשה.‬
‫נשתה לחיי החתונה שלכם ולחיי אשתך.‬
- ‫- לחיי מרים. - לחיי מרים.‬
‫ג'ואל, ביקשתי לפגוש אותך כאן היום‬
‫כי יש לי משהו חשוב מאוד לדון בו איתך.‬
- ‫- בסדר. - בתי תרצה ילדים.‬
- ‫- כן. שלושה לפני גיל 30. - מה?‬
‫זה מה שהיא אומרת. שלושה לפני גיל 30.‬
‫שלושה לפני גיל 30, כדי שתוכל להתאושש.‬
- ‫- אשמח לדלג על זה, אם לא אכפת לך. - זה בסדר מצידי.‬
‫כמו שאמרתי, יהיו לכם שלושה ילדים.‬
‫ישנה סבירות גבוהה שאחד מהם יהיה בן.‬
‫היי, נקרא לו ג'ואל ג'וניור.‬
‫לא נכון.‬
‫כעת, עליך לדעת שישנם מספר כישרונות‬
‫שמועברים באופן בלתי נמנע לבן הבכור‬
‫בכל ענף בעץ של משפחת וייסמן.‬
‫כישרונות? כאילו, בתורשה?‬
‫בני משפחת וייסמן נולדים עם אינטלקט עצום.‬
‫כל כך עצום, שזה ידהים אותך.‬
‫זה יקרה לאט, לא תבחין בזה.‬
‫אבל אז, עד גיל שש, זה יופיע.‬
- ‫- בפתאומיות. - גיל שש.‬
‫היית צריך לראות אותי בגיל חמש.‬
‫הייתי סתום והבכתי את משפחתי,‬
‫ואז הגיע יום הולדתי השישי, והשאר היסטוריה.‬
‫וזה תיעוד של הבנים הבכורים‬
‫בכל דור של משפחת וייסמן והישגיהם.‬
‫ותתכונן. זה מאוד מלהיב.‬
‫יש לנו רופאים, עורכי דין, מדענים, מלכים, לפחות נגן אבוב אחד,‬
‫חמישה סופרים, ארכאולוג, רוצח אחד יצירתי מאוד.‬
‫בני הבכור לא ייקרא וייסמן.‬
- ‫- מה? - שם משפחתו יהיה מייזל. זה שם משפחתי.‬
‫זה לא משנה. מרים היא בת למשפחת וייסמן.‬
‫הגנים שלה יגברו על שלך.‬
‫בנך הבכור יהיה גאון, ותיאלץ להתמודד עם זה.‬
‫אני מבטיח שהוא יזכה להשכלה הכי טובה שאפשר...‬
‫השכלה אינה חשובה.‬
‫מה שחשוב הוא שתימנע מכל התערבות פעילה‬
‫בחיי הילד עד שיהיה בן שש.‬
‫מה?‬
‫בעיקרון, תתעלם ממנו עד שיפנה אליך קודם.‬
‫לא אוכל לדבר עם בני?‬
‫מובן שתוכל. ברגע שיגיע לגיל שש.‬
‫לפני שזה יקרה, כדאי שתסתום.‬
- ‫- איך אתקשר איתו? - מרים תוכל לעשות זאת.‬
‫אם זה ממש חשוב, תוכל להשאיר פתק.‬
‫אייב, זה נשמע מטורף.‬
‫סמוך עליי. לא קיבלנו ספר כזה באמצעות דיבור עם בנינו.‬
‫התעלמתי מנואה לחלוטין עד שהיה בן חמש.‬
‫בבוקר יום הולדתו השישי,‬
‫הוא לקח כינור וניגן מוצרט תוך שבועיים.‬
‫לא שמעתי אותו מנגן בכינור.‬
‫הוא לא צריך. הוא כבר עשה את זה. מבין?‬
- ‫- בכלל לא. - יופי. אז יש לנו תוכנית.‬
‫ברוך הבא למשפחה, ג'ואל.‬
‫עכשיו שתה, לפני שהרמן יריח אותנו.‬
‫אבל אז חלמתי שאיש שלג ניסה לדקור אותי עם גזרים.‬
‫זה היה חתיכת הלם.‬
‫אבא! בוא, שב!‬
‫יהיה לנו תינוק נוסף.‬
- ‫- זה ממש מרגש. - נכון?‬
‫אנחנו מנסים להיכנס להיריון. מנסים.‬
‫אני לא מאמינה שכלים סניטריים מגיעים בכל כך הרבה צבעים.‬
‫חיינו שוב מלאים ברופאים, זריקות יומיומיות‬
‫ומגזינים גסים...‬
‫מה לגבי מגזינים גסים?‬
‫כלום, אימא. אני רק אומר שזה מלחיץ ויקר.‬
- ‫- ונקווה שזו תהיה בת. - זה יהיה שווה את זה.‬
‫חשבתי בתמימותי שיש איזו הנחה בילד השני.‬
‫כאילו, אולי הם יכולים להשתמש שוב באותה מבחנה או משהו.‬
‫אתה לא רוצה רופא שישתמש שוב באותה מבחנה.‬
‫לא יפריעו לי בין שלוש לחמש מבחנות משומשות.‬
‫אסטריד, את שומעת את זה?‬
‫לא. אני לא מקשיבה לו כבר חודשיים. איזה צבע תיקני?‬
‫אסלה ורודה תהיה מדהימה.‬
- ‫- מה הבעיה עם האסלה שלך? - כלום.‬
- ‫- אז למה שתקני חדשה? - כי אני צריכה אמבטיה חדשה.‬
- ‫- אז? - הן לא יתאימו.‬
‫זה משנה?‬
‫תוכלי להעביר את הלקס?‬
‫למה לא הזכרתם את מבחן היכולות של אית'ן?‬
‫המה שלו?‬
‫מבחן היכולות שלו.‬
‫בוחנים כל ילד בתחילת השנה.‬
- ‫- איך הלך לו? - הוא נכשל.‬
‫הם אומרים שאין לו פוטנציאל לכלום מלבד אושר.‬
‫זה רע?‬
‫אית'ן הוא בן בכור למשפחת וייסמן.‬
‫בנים בכורים למשפחת וייסמן אמורים להצטיין.‬
‫הם לא אמורים להיות מאושרים.‬
‫זה שהוא מאושר לא אומר שהוא לא יצטיין.‬
‫מובן שכן.‬
‫שום אדם שאי פעם השיג‬
‫משהו משמעותי בחייו לא היה מאושר.‬
‫זה לא נכון.‬
‫צייני מדען שמח אחד.‬
‫אמן עליז בעל ערך.‬
‫אב מייסד מאושר.‬
‫בנג'מין פרנקלין. הוא לא השיג זיונים?‬
- ‫- ליד התינוק? - כן, הוא השיג.‬
‫אבל בהתחשב בכל הישגיו הגדולים, אני מבטיח לך שהוא לא נהנה מזה.‬
‫למה אתה כועס כל כך?‬
‫הבן שלך נכשל במבחן היכולות שלו.‬
‫ראיתי את הציון.‬
‫למעשה, אין לו שום יכולת.‬
‫הוא ניסה לכתוב עם הצד של המחק בעיפרון.‬
‫הוא רק ילד קטן.‬
‫ילד קטן שצועד במעגלים כל היום.‬
‫חסר מודעות לחלוטין בנוגע למה שהעתיד צופן.‬
‫ונראה שהדבר היחיד שחשוב לאימא שלו הוא אסלה ורודה ומגוחכת?‬
- ‫- מה הבעיה עם ורוד? - אסלה לא אמורה להיות ורודה.‬
- ‫- למה לא? - כי היא אמורה להיות לבנה.‬
‫אסלה ורודה היא עדיין אסלה, רק שהיא כיפית יותר.‬
‫לא הכול אמור להיות כיפי.‬
‫לא הכול אמור לגרום לך לחייך.‬
‫לפעמים אתה רק צריך להשתמש באסלה.‬
‫הם קוראים לך, ואת באה בריצה.‬
‫כמו כלב מאולף.‬
‫תפסיק, יאנוש.‬
‫צריך לקנות לך רצועה וצעצוע לעיסה.‬
‫תשתוק!‬
‫זה ארון מצעים!‬
‫בארון המצעים נמצאות מפות השולחן.‬
‫גם המצעים והציפיות.‬
‫והכול נמצא בספר שהכנתי לכם שיושב לו סתם במטבח!‬
‫זלדה, הבאת במקרה...‬
‫כן, הבאתי את העשבים שעוזרים להתעבר.‬
‫עכשיו אלך למטבח‬
‫ואכין לך תה, כדי שתלדי לחיים אחות.‬
‫וכשאסיים,‬
‫נתקשר לחברת הטלפון ונבקש שייקחו את הטלפון שלנו.‬
‫אנחנו לא רוצים אותו יותר!‬
‫בגלל זה תמיד רוצים להרוג את האנשים המגונדרים.‬
‫אהבתי את המדים החדשים שלה.‬
‫שלום? אני כאן.‬
‫שלום, ג'ואל.‬
‫סליחה שאיחרתי. הייתי צריך לחכות למשלוח.‬
‫מה עשית לבן שלך?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫דיברת איתו?‬
‫אבא, אתה מתנהג בטירוף.‬
‫אני מבטיח לך שזה לא סתם. תגיד לי!‬
‫מובן שדיברתי איתו. ראית אותי מדבר איתו. הוא הבן שלי.‬
‫אמרתי לך מפורשות שככל שתדבר איתו פחות‬
- ‫- לפני גיל שש, כך טוב יותר. - היית רציני?‬
‫מובן שכן. למה שלא אהיה?‬
‫כי זה מטורף!‬
‫סיפרתי לך על השושלת. על הכישרון של משפחת וייסמן.‬
‫אייב, כל זה בולשיט. אין שום כישרון קסום.‬
‫לא, ג'ואל. בהחלט יש כישרון וייסמני.‬
‫ראית את ספר הבכורים של משפחת וייסמן?‬
‫רגע, זה הספר שזלדה דיברה עליו?‬
‫למה שזלדה תדבר על הספר של בכורי משפחת וייסמן?‬
‫לא יודעת. היא לא מפסיקה לדבר על איזה ספר.‬
‫אין שום בעיה עם אית'ן.‬
- ‫- ראית את הקבוצה שלו? - איזו קבוצה?‬
‫מסתבר שהוא בקבוצה מאושרת בבית הספר.‬
‫מה הבעיה עם זה?‬
‫אני לא מאמין. הוא הרס את השושלת.‬
- ‫- לא. באמת? - זה לא בטוח.‬
‫אז מה ההסבר, רוז? מה מסביר את אושרו של אית'ן?‬
‫אולי הוא פורח מאוחר. אולי הוא יהיה אומלל אח"כ.‬
‫שש הוא הגיל.‬
‫אבל חשבתי שיש כמה בכורים במשפחת וייסמן שכישרונם לא התגלה עד גיל שבע.‬
‫זוכרים את בן הדוד הרחוק שעזר לסלול את הדרך למכונת הרנטגן?‬
‫כן, אבל יש פה נסיבות מקלות.‬
‫אז התחוללה מלחמת צרפת-פרוסיה.‬
‫אבל הכישרון התגלה בסוף?‬
‫ממש קיוויתי שחיים יהיה חכם.‬
‫הוא יהיה.‬
‫מה אם לא? אלוהים. מה אם הוא סתום‬
‫ונצטרך להעמיד פנים שהוא חכם כמו משפחת קייצ'נר בהמשך הרחוב?‬
‫השרשרת לא נשברה.‬
‫מה אם גם הבת שלנו תהיה טיפשה, ואז יתרוצצו לנו שני סתומים בבית?‬
‫לפחות הם יוכלו להתיידד עם אית'ן.‬
- ‫- היי! - כן!‬
‫תפסיקו לדבר על כמה שהבן שלי טיפש.‬
‫אלה סיפורי סבתא.‬
‫אית'ן! תביא את אחותך, ובוא נלך.‬
‫עכשיו, זו הפעם האחרונה שאני רוצה לשמוע מישהו אומר‬
‫משהו רע על האושר של הבן שלי. אני ברור?‬
- ‫- תיפרדי לשלום. - שלום.‬
‫שלום.‬
‫מתה על תאומים.‬
‫אינך אמורה להגיד את זה.‬
‫אני לא יודע.‬
- ‫- לא אמרתי לכם מה יש לי. - "אני מתה על תאומים" אומר שיש לך זוג.‬
‫לא, זה אומר שאני אוהבת שני דברים זהים.‬
‫כמו חתיכת חרא ואותך.‬
‫אני פורש כל עוד יש לי כסף לקולג' ילד אחד.‬
‫אני בפנים. זה רק כסף, פיט.‬
‫אמר המנהל הכי הצעיר בהיסטוריית תוכניות האירוח.‬
‫לא הכי צעיר. אחד הצעירים ביותר.‬
- ‫- משווה. - משווה.‬
‫ולחשוב שכשנפגשנו לראשונה היית השפוט של ג'ורג' טולדנו.‬
‫אפילו יש לי שלט על הדלת.‬
‫תודה, עשיתי לך מזל טוב.‬
‫אתה פחות.‬
‫תפסיקי להתמקד בי.‬
‫סליחה. ערפדים עם חשבון הוצאות ממש מדליקים אותי.‬
- ‫- אני משווה. - גם אני.‬
‫אני בחוץ.‬
‫בסדר. קלף אחרון, אנשים.‬
- ‫- אלה כריכים נפלאים. - מאיזה סוג?‬
‫בזה יש לחם, בשר, גבינה, עגבנייה...‬
‫אז זה פשוט כריך!‬
‫מה המהלך שלך?‬
- ‫- עשר. - אני בחוץ.‬
‫אני מעלה בעשר.‬
‫אני מעלה עוד.‬
‫את מעלה עוד סתם כדי לעשות את זה?‬
- ‫- כן. - לא ככה משחקים. מייק!‬
- ‫- מה אתה חושב שהוא יעשה? - בסדר. אני משווה.‬
‫זוג מלכים.‬
‫זוג של שלשות.‬
‫ועוד שלוש.‬
‫לכי תזדייני! אני לוקח כריך.‬
‫הם ממש טעימים. בזה יש חרדל.‬
- ‫- קחו הפסקה. תתמתחו. - זה נשמע לי טוב.‬
‫לכי לצידי.‬
‫טוב.‬
- ‫- לא ידעתי שיש דם רע בינך לבין קן. - לא. אני רק מקווה לרקוד הורה על קברו.‬
‫למה?‬
‫הוא הסוכן של שי בולדווין.‬
‫מה דעתך על פיט?‬
‫הוא לא הסוכן של שי בולדווין.‬
‫הוא מתאם אורחים לג'ק פאר.‬
‫כל המתאמים מסתובבים יחד?‬
- ‫- אין לכם חברים? - לא. תקשיבי,‬
‫פאר רוצה קולות חדשים. התוכנית שלו במקום השני. הוא רעב.‬
‫פיט מארגן תצוגה של 12 כישרונות עולים. עשר דקות לכל אחד.‬
- ‫- מידג' בפנים. - מה?‬
‫דיברתי איתו. הוא ממש נלהב לראות אותה.‬
‫דיברת איתו על מידג'?‬
‫היא האישה היחידה שם.‬
‫שכנעתי אותו לתת לה מקום מאוחר. היא תזרח.‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה? חשבתי שתשמחי.‬
- ‫- מה עם התוכנית של גורדון? - את מכירה את הכלל.‬
‫הכלל של ג'ורג'. הוא איננו.‬
‫זה גם הכלל של גורדון.‬
- ‫- אז תגרום לו לשנות את הכלל. - אני בתפקיד חמש דקות.‬
‫לא אוכל לעשות דבר עד שהוא יבטח בי. כמה זמן תחכי?‬
‫בנינו על גורדון.‬
‫תבנו על פאר. בחייך. זו מתנה.‬
- ‫- בסדר. תודה. - כן.‬
‫חבר'ה, אני חושב שקן בוכה בשירותים.‬
‫ברצינות, תודה על זה.‬
‫ברור. אני מקווה שמידג' תהיה מדהימה.‬
‫מה? אה, כן. תודה גם על זה.‬
‫בטוח שזה רעיון טוב?‬
‫מה יש בתקרה עכשיו?‬
- ‫- נראה לנו שזה חתול. - נראה לכן?‬
‫בטוח משהו מהיר.‬
‫ויש לו זנב.‬
‫את. צאי. אני רוצה לדבר.‬
‫נוכל לדבר כאן.‬
‫לא. יותר מדי וגינות. בואי.‬
‫יופי. שבי.‬
‫לא ידעתי שאת מגיעה הערב.‬
- ‫- כמה זמן עד שאת עולה? - כמה דקות.‬
‫אז יש לי חדשות מלהיבות ביותר.‬
‫מתה על חדשות מלהיבות ביותר.‬
‫זה לא יקרה עם גורדון פורד.‬
‫אלה חדשות מלהיבות?‬
- ‫- מרים... - זה יום המזל שלי.‬
‫תפסיקי. אלה לא החדשות.‬
‫החדשות המלהיבות הן שהשגתי לך הופעת ניסיון אצל ג'ק פאר.‬
‫ניסיון?‬
‫לא. אל תיאנחי. זה אחרת הפעם.‬
‫זה למוזמנים בלבד. בלי אודישנים. זה תהליך בררני.‬
‫ופאר יהיה שם.‬
‫זה אמיתי. זה גדול.‬
‫ג'ק פאר.‬
‫דיברתי עם מתאם הכישרונות אחרי משחק הפוקר הערב.‬
‫ניצחת?‬
‫עזבתי עם הכול חוץ מהבולבולים שלהם.‬
‫בכל אופן, הוא אמר לי שהוזמנו 12 קומיקאים, ואת האישה היחידה.‬
‫כל הבמה תהיה רק שלך.‬
- ‫- מי אמר לך שאין סיכוי אצל גורדון? - לא חשוב. זה יותר טוב.‬
‫המטרה היחידה של משרת הכתיבה הייתה שבסוף אופיע בתוכנית.‬
‫תסתכלי עליי. זין על פורד. הוא ילד.‬
‫פאר הוא אגדה. תני לו לעזור לך לפרוץ.‬
‫גורדון ייראה כמו אידיוט,‬
‫כי הוא היה שמוק מכדי לתת לך להופיע.‬
‫כנראה.‬
‫אם תתחילי אצל פאר, גורדון ממש יתעצבן.‬
‫כן.‬
‫תחשבי כמה כיף זה יהיה.‬
‫כן.‬
‫מה דעתך שנכוון את התותחים לפאר?‬
‫זה לא חתול!‬
‫זה בהחלט לא חתול מזוין.‬
- ‫- למה את מקבלת העלאה בשכר? - היי. מה?‬
‫את מקבלת העלאה. למה?‬
- ‫- באמת? - כן.‬
- ‫- מי אמר? - פיית ההעלאות.‬
- ‫- למה? - זה מה שאני שואל.‬
- ‫- לא ידעת? - לא ידעתי.‬
‫תרוויחי כמו הגברים.‬
‫ג'ימיני קריקט!‬
- ‫- ואפילו יותר מאחד מהם. - ראלף? זה ראלף?‬
‫אני לא אומר לך. כן, זה ראלף.‬
‫זה מאוד רציני.‬
‫אם זה יצא החוצה, כל אישה עובדת תרצה שישלמו לה‬
‫בדיוק כמו הגברים באותה המשרה. כל התרבות האנושית תקרוס.‬
‫בדיוק.‬
‫לא יכולה לעזור לך.‬
‫היי. יש לך שנייה?‬
- ‫- לא. - בסדר.‬
‫כנראה יש לי.‬
‫רק תהיתי. למה קיבלתי העלאה?‬
‫את יודעת למה.‬
‫לא, אני לא.‬
‫דני סטיבנס ניסה לגנוב אותך, אז נאלצתי להציע לך יותר ממנו.‬
‫ככה זה בעסקים. ברכותיי.‬
- ‫- אני רואה שאתה מרגיש מצוין בקשר לזה. - אני בסדר.‬
‫הושעיתי שוב מ"טוטס שור".‬
‫באמת תקפת אותו עם מגש התוספות שלו.‬
‫אוכל לעזור לך עם עוד משהו?‬
‫לא.‬
‫אני לא חושבת שהוא התחיל איתי. אני יודעת מתי גברים מתחילים איתי.‬
‫הוא כן.‬
- ‫- אתה לא אישה. - את לא גבר.‬
‫לא, אבל משלמים לי כמו לגבר.‬
‫הוא חלקלק. בטח לא שמת לב.‬
‫נכון. כנראה כי זה לא קרה.‬
‫זה קרה. בסדר?‬
‫זה לא. אבל שיהיה, מה שתגיד.‬
‫כן, מידג'?‬
‫אופיע בפני ג'ק פאר הערב.‬
‫אני אפילו לובשת שמלה מפוארת.‬
‫גילחתי את כל הרגל. מלפנים ומאחור.‬
‫הוא יהיה שם, ג'ק פאר.‬
‫יופיעו 12 קומיקאים. אני האישה היחידה.‬
‫זה נותן לי דריסת רגל. לכן גילחתי.‬
‫יש לי מקום טוב. לקראת הסוף.‬
‫אז...‬
‫רוצה להזמין אותי ראשון?‬
‫לנצח אותו?‬
‫לא? כן? אולי?‬
‫טוב, אז...‬
‫פעם ראשונה,‬
‫פעם שנייה...‬
‫את לא אמורה להתרחק כשאת סופרת.‬
‫אומרים, "פעם ראשונה, פעם שנייה" והולכים.‬
‫טוב. תודה על הטיפ. אזכור את זה.‬
‫אני אקבל את זה.‬
‫חכה ותראה.‬
‫אבוד בברמודה.‬
‫אני אוהב להיות קומיקאי,‬
‫כי למרות שאנשים שופטים אותי, לפחות הם שתו קודם.‬
‫אלוהים, שמישהו ייתן לי כרית.‬
‫אני מרגישה שאני צופה כבר שלוש שעות באותה חליפה כחולה שמתלוננת על ביצים כחולות.‬
‫כי זה נכון.‬
‫פאר עוד שם?‬
‫כן. אבל הוא טוען אקדח כדי לפוצץ לעצמו את הראש.‬
‫שישאיר לי קליע אחד.‬
‫מידג' מייזל?‬
‫מופיעה רק בחורה אחת. זוג אחד של ציצים. למה זאת שאלה בכלל?‬
‫את יכולה להיות מידג' מייזל. גם לך יש ציצים.‬
‫אני חייבת לומר, נחמד שמישהו שם לב סוף סוף.‬
- ‫- אני מידג'. - את הבאה בתור.‬
‫על החיים ועל המוות. איך אני נראית?‬
‫כמו הנר השמיני של חנוכה.‬
‫ציצי הרימי.‬
‫גברת מייזל!‬
‫שלום, גבירותיי ורבותיי.‬
‫נו, באמת. כולכם קיבלתם חדשות רעות באותו הזמן?‬
‫זה סופני?‬
‫בכמה כלכלבים חבטו שזכיתי בים הפרצופים הזה?‬
‫זה כאילו יש גרמנים למטה או משהו.‬
‫הם בחיים!‬
‫נפלא.‬
‫סגור אירוע פרטי‬
- ‫- את מאוד מצחיקה. - תודה.‬
‫יש עלייך ארסן?‬
‫שיט. זה בתיק השני.‬
‫זה המזל שלי. סיגריה אחרונה?‬
‫אני מניחה שלא היית מרוצה מהסט שלך.‬
‫מה יש לא להיות מרוצה? הם השתעלו, דיברו והזמינו משקאות.‬
- ‫- זה היה כמו בינגו בלי הפרס. - זה לא היה כזה גרוע.‬
‫כן?‬
‫זה גם לא היה כזה טוב.‬
‫אבל את היית.‬
‫הייתי בסדר.‬
‫"בסדר."‬
‫בטח.‬
‫היא ממלאת כל מועדון.‬
‫נתראה, יוג'ין.‬
‫איך אנסח זאת. זה פשוט לא מסתדר, טוב?‬
- ‫- על מה אתה מדבר? - מצטער. אני פשוט לא מבין את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני לא מבין את זה. היא בחורה, אבל יפה.‬
‫יש לה שמלה נחמדה, ומה היא עושה?‬
- ‫- היא מצחיקה! - אני לא יודע מה אני מוכר.‬
‫אתה מוכר קומיקאית.‬
‫פשוט לא הבנתי את זה.‬
- ‫- ג'ק צחק. - דיברתי איתו. נראה לי שגם הוא לא הבין.‬
‫אין ספק שהקהל הבין אותה. שמעת אותם?‬
‫הם נקרעו מכל דבר שהיא אמרה.‬
- ‫- זה היה קהל נחמד. - זין נחמד! היא הייתה מדהימה.‬
‫היא חיסלה את כל הגברים הערב.‬
‫היא השמידה אותם. אתה יודע את זה.‬
‫בואי נדבר על לקוח אחר שלך.‬
‫איזה לקוח אחר?‬
‫ג'יימס הווארד. הוא חם עכשיו.‬
‫כן. ג'יימס מצליח לא רע.‬
‫אומרים שהוא יהיה כוכב.‬
‫שנחזור למידג'?‬
- ‫- התשובה שלילית. אני רוצה את ג'יימס. - מה?‬
‫אשמח לסגור אותו לתוכנית. אציע לו מיקום מצוין.‬
‫הוא יופיע שש דקות ואז יישב עם ג'ק.‬
‫בואי נעשה משהו מרגש כדי שכשהסרט יצא...‬
‫אתה בכלל לא יודע אם הוא מצחיק.‬
‫אני יודע שאנשים מדברים עליו. זה מה שאני יודע.‬
‫זין על זה, פיט. הערב מידג' היא העניין.‬
- ‫- אבל... - אני לא דנה בג'יימס.‬
‫אני דנה באישה שעלתה לשם הלילה‬
‫וניגבה את הרצפה המזדיינת עם 11 בחורים אחרים.‬
‫אני רוצה את ג'יימס.‬
- ‫- אני לא... - תסגרי אותו.‬
‫ג'יימס נפלא. ראיתי אותו עובד. הוא יהיה נפלא לתוכנית.‬
- ‫- תראי, מידג'... - זה בסדר.‬
‫אתה לא חייב להבין אותי.‬
‫לפעמים גם אני לא מבינה אותי.‬
‫לפעמים אני מתעוררת בבוקר ושואלת, "מי את? מה את?‬
‫"למה את לבושה ככה?" אני מבינה.‬
- ‫- תני לטפל בזה... - לא, סוזי.‬
‫אל תפגעי בג'יימס.‬
‫אל תעשי את זה. אני בסדר.‬
‫באמת.‬
‫יש לך קלאסה, מידג' מייזל. זה בטוח.‬
‫זה גם משהו, נכון?‬
‫תודה על ההזדמנות, פיט. באמת.‬
‫אני מקווה שאוכל לומר "אמרתי לך" יום אחד.‬
‫גם אני.‬
‫אתקשר אלייך מחר.‬
‫בסדר, בואי נדבר על תאריכים.‬
‫בטח.‬
‫ג'ק פאקינג פאר.‬
- ‫- כן. - אימא שלי תתחרפן.‬
‫היא תתחרפן. היא תתעלף.‬
‫היא תתעורר ותתחרפן.‬
‫נשמע שיהיה לאימא שלך לילה קשה.‬
‫בחיי, אני לא מאמין על השנה הזאת.‬
‫לפני שבעה חודשים עבדתי במסעדת עוף,‬
‫ועכשיו אני משתתף בסרט ואופיע אצל ג'ק פאר.‬
‫אל תצבטי אותי. אני לא רוצה להתעורר.‬
‫אין ספק שאתה על הגל.‬
- ‫- אז מתי הם רוצים אותי? - אני רוצה לדבר איתך על זה.‬
‫לא אכפת לי מתי. אבטל הכול.‬
‫אם ג'ק רוצה, הוא יקבל אותי.‬
‫אני רוצה שתדחה את ההצעה.‬
‫מה? למה?‬
‫זה לא תורך.‬
‫מה זה אומר, לעזאזל?‬
‫אתה נמצא על מסלול נפלא בלי פאר. אתה לא צריך אותו.‬
‫בוא נחכה שהסרט יצא, ואז תופיע אצל פאר.‬
‫למה?‬
‫אמרתי לך. זה פשוט לא תורך.‬
‫למה שלא תהפכי את זה תורי?‬
- ‫- ג'יימס... - תקבעי את זה.‬
‫אני לא חושבת שכדאי.‬
‫או שתיתני לי סיבה טובה יותר,‬
‫כי בכנות זה לא אומר לי כלום כרגע,‬
- ‫- או שתקבעי לי הופעה. - ג'יימס...‬
‫תקבעי או שאמצא מישהו אחר שיעשה זאת.‬
‫אפר איסט סייד, 1973‬
‫הבית הזה מטורף.‬
‫נראה שאימא הייתה כל כך מרוצה מהצילומים היום,‬
‫שהיא רוצה לחזור ולצלם עוד זוויות‬
‫כדי שזה ייראה יותר סרטי.‬
‫היא למדה היום את המונח הזה. "סרטי". ו"קיבלתי".‬
‫מידג', הפרסומת הזו כבר עלתה פי שלושה יותר מהתקציב.‬
‫מה אוכל לומר?‬
‫טוב. אשמח לנהל שיחת תוכחה שתחזיר אותך לישו.‬
‫אתה מדבר על חזרה לישו עם יהודייה?‬
‫התחביב של אימך...‬
‫שאימא לא תשמע אותך קורא לזה ככה.‬
‫היא תכין עגילים מהביצים שלך.‬
‫העסק שלה הפך רשמית למעמסה כלכלית עצומה עבורך.‬
‫כמה עצומה?‬
‫כמו קינג קונג לפיי ריי.‬
‫לפחות אהיה שוב עלמה תמימה.‬
‫המיקום בשדרת מדיסון היה מספיק גרוע, אבל זה שהיית צריכה לקנות את הבניין?‬
- ‫- למה לא התקשרת אליי? - הייתי בטאהו. הטלפונים היו דביקים.‬
‫העסק לא רווחי. כדאי שנחשוב על סגירת המקום.‬
‫נוכל לנהל מו"מ על פיצויים לעובדים ולנסות למכור את הבניין.‬
‫נספוג את ההפסד, אבל כדאי שנסיר אותו מהספרים שלך.‬
‫את יכולה פשוט לשלם משכורת לאימא שלך. ישירות ממך אליה.‬
‫זה יותר ממה שהיא מרוויחה כעת.‬
‫סוזי, גבי אותי.‬
‫הוא לא מחרטט. המספרים נראים רע.‬
‫אני מעריכה את זה,‬
‫אבל המקום הזה חשוב יותר לאימי מנכדיה, מבעלה, מבנה או ממני.‬
‫אז הוא יישאר פתוח כמה שהיא תרצה.‬
‫אני לא רוצה שהיא תדאג, תתעצב או תרגיש כמו כישלון.‬
‫נמשיך לומר לה שהעסק במצב נפלא‬
‫ונפיק כמה פרסומות שהיא רוצה.‬
‫כי זה כל מה שאוכל לעשות למענה בזמן הקצר שנותר לה.‬
- ‫- תקבעי את סיבוב ההופעות האוסטרלי. - על הבוקר.‬
‫מרים, בדיוק היה לי רעיון נפלא. עדויות!‬
‫נצלם את כל סיפורי ההצלחה הנפלאים שלי וניצור סדרת פרסומות איתם.‬
‫ייתכן שזה ישפיע על כל מה שעשינו היום,‬
‫אבל אם לא תהיה ברירה, פשוט נצלם הכול שוב.‬
‫מה דעתך?‬
‫אני חושבת שזה רעיון נפלא, אימא.‬
‫חדר האמבטיה לא יתוקן בזמן,‬
‫ולכל הבית יש ריח של טחב.‬
‫לא אוכל לערוך את האירוע כאן.‬
‫אצטרך לשכור אולם.‬
‫אצטרך להוציא כסף מכיסי, וזה יעלה הון.‬
‫אני יודעת שלא אכפת לך!‬
‫את חושבת שמה שאני עושה טיפשי וחסר ערך.‬
‫זה בסדר. זה משמעותי רק עבורי.‬
‫אסתר.‬
‫כדור הארץ מתפוצץ. שמעת?‬
‫לא, הוא לא. סתם נפל משהו. זה בסדר. תחזרי למיטה.‬
‫מרים? את בסדר?‬
‫מרים.‬
‫לא עכשיו, אבא.‬
- ‫- איפה ננסי? האוכל מתקרר. - יש לה דייט.‬
‫דייט? עם בחור?‬
‫כן, יקירי, דייט. תפוחי אדמה?‬
- ‫- אל תנסי לבלבל אותי. - אתה אוהב תפוחי אדמה.‬
- ‫- אני לא רוצה לדבר על תפוחי אדמה. - בסדר. גזר?‬
‫קרול, הבת שלנו בת 15.‬
- ‫- דני... - שום דייטים לפני החתונה.‬
‫אחר כך שבעלה יחליט מתי תצא לדייט.‬
‫אתה יכול לפתוח?‬
‫טוב. אבל כשאחזור, ננהל שיחה רצינית‬
‫על מי אחראי בבית הזה. אני!‬
‫במחשבה שנייה, זו הייתה השיחה. השיחה הסתיימה.‬
‫את צוחקת עליי.‬
- ‫- ננסי בבית? - לא, היא התגייסה לצבא.‬
‫למה זמן?‬
‫איך קוראים לך?‬
‫סקיפי.‬
‫הוריך קראו לך "סקיפי"?‬
- ‫- כן. - בכוונה?‬
‫כן.‬
‫הם יודעים שאתה לא כלבלב?‬
‫דני, תן לו להיכנס. הוא יצטנן.‬
‫זה המסדרון, לא ערבות קרח.‬
‫טוב, תיכנס. תיכנס.‬
‫בהחלט יש לך בית נחמד, מר סטיבנס.‬
‫אתה מתכנן לשדוד את הבית?‬
‫הבאת לננסי פרחים.‬
‫בוא נראה. מתי אני קיבלתי פרחים בפעם האחרונה?‬
‫אה, כשהשוער הביא לי זר בטעות.‬
‫הוא טעה בדירה.‬
‫סקיפי, בוא.‬
‫שב.‬
‫כלב טוב.‬
‫שמע, סקיפי... אני לא מצליח להתרגל לשם הזה.‬
‫אשאל אותך כמה שאלות.‬
- ‫- אתה יוצא להרבה דייטים? - לא.‬
- ‫- למה? בנות לא אוהבת אותך? - מה?‬
‫משהו לא בסדר איתך?‬
‫לא נראה לי.‬
‫שלום, סקיפי.‬
‫היי, ננסי. את נראית נפלא.‬
‫תודה. כדאי שנלך.‬
‫סליחה, עוד לא סיימתי עם סקיפי.‬
- ‫- בוא. - מה אתה עושה?‬
- ‫- נעשה תחרות ריצה במסדרון. - מה?‬
‫מעניין אם הוא רץ מהר ממני.‬
‫הגיע הזמן ללכת. תיהנו, תחזרו עד 22:30.‬
‫22:30? איפה אנחנו, בספרד?‬
‫תחזרו עד 20:45.‬
‫אבל אבא...‬
‫דני, אני יכולה לדבר איתך פה רגע?‬
- ‫- למה? - אני רק רוצה לדבר איתך.‬
‫הוא התחיל.‬
‫דני, בתך עומדת לצאת לנשף הראשון שלה כאישה צעירה.‬
‫אתה באמת מתכוון להרוס את זה?‬
‫אני ממש רוצה להגיד כן.‬
‫לא.‬
‫זה הגבר שהתחתנתי איתו.‬
- ‫- תיהנו, שניכם. - ננסי...‬
‫אני יודעת, אבא. אחזור עד 22:30.‬
‫רק רציתי לומר שאת יפהפייה.‬
‫תודה, אבא. אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫מתוק מאוד. זה לא נחשב.‬
‫אם איני רואה אותה בכל יום אני מתגעגע אליה‬
‫בחיי, איזה ריגוש יש בכל נשיקה‬
‫תאמינו לי, זה רציני‬
‫אוי, ננסי עם הפרצוף החייכני‬
‫האם אתם שומעים את צלצול הפעמונים?‬
‫היא תספק את אותה התחושה‬
‫כשהיא מדברת‬
‫אפשר לחשוב שהיא שרה‬
‫פשוט הקשיבו לה אומרת "שלום"‬
‫אני נשבע אי אפשר לעמוד בפניה‬
‫צר לי, אין לה אחות‬
‫איש לא יוכל להחליף את ננסי שלי‬
‫עם הפרצוף החייכני‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬