-Hvordan vet vi at det ikke er en felle? -Eller når Blackstars sinn kollapser igjen
og vi ikke får Walter tilbake?
Hva sier du?
-Det er virkelig en sjanse å ta. -Det er en underdrivelse. Du kan dø.
Bare jeg kan gjøre det.
Bare slik finner vi ut hvem som står bak det.
Raikou. Hun kan hjelpe til.
Hun er telepat. Nesten like sterk som du er.
Jeg inviterer ikke en leiemorder inn til dette huset.
George er hensynsløs.
Bare slik kan vi finne svar før en ny Blackstar tar oss,
eller noe langt verre skjer. Vi trenger Raikou.
Finn henne, Walter.
Hvor tror du at du har tenkt deg, ditt avskum?
Nå kødder du med meg.
-Godt å se deg òg. Det er en stund siden. -Jeg jobber.
Jeg overvåker situasjonen gjennom dine øyne i Tokyo.
The Rook tisser i buksa.
Det som er igjen av hans menn, skreller seg løs fra fortauene.
Hva vil du, pappa?
Jeg trenger en tjeneste.
Drep kjerringa!
En tjeneste? Det koster én million om dagen for deg, pluss omkostninger.
Eller så kan du finne en annen. Nei, vent. Det fins ingen andre.
-En million per dag, pluss omkostninger. -Der har du en avtale, gamlefar.
Nå avslutter vi dette.
Jeg fikk nettopp et nytt oppdrag.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Alt begynte da faren min døde.
Jeg opplevde en episode i begravelsen hans.
Da jeg våknet på sykehuset, var faren min der.
Vi hadde gravlagt ham, men der satt han.
Han prøvde å skremme meg fra…
å sette sammen puslespillbitene og løse puslespillet.
Han prøvde å teste meg. For å være sikker på at jeg var verdig, at vi var verdige.
Verdige til hva?
Til hva enn som fins der ute, som venter oss på den øya.
To vesker? Noen overkompenserer.
Om du hadde båret selv, hadde jeg ikke trengt det.
Stormen. Du sa at den var levende.
Jeg var dehydrert. Jeg var i sjokk.
Du så øya dukke opp ut av intet.
Ja, det er litt vanskeligere å forklare.
Dette er synene som førte meg hit, som førte meg til deg.
Du er en del av dette.
Takk.
Takk for at du ikke lot meg drukne midt ute på havet. Jeg mener det. Takk.
Men jeg ror ikke ut sammen med deg til en øy som dukket opp på mystisk vis…
-Ok, bare… -…ut av løse lufta,
fordi synene og følelsene dine forteller deg at du må gjøre det.
Du sa at du var på oppdrag som frivillig da skipet gikk ned.
Hva har det med noe å gjøre?
Det betyr at du er en mann som har lyst til å utgjøre en forskjell.
En som vil at livet skal bety noe.
Du aner ikke…
hva jeg mista da skipet gikk ned.
Nei.
Nei, det gjør jeg ikke.
Men jeg har lært at et tap gir deg en forferdelig gave.
Da har du ingenting igjen å miste, og det betyr at du har alt å vinne.
Kaptein. Mannskapet bør bli på skipet.
Ingen av mine menn er uforstandige nok til å nærme seg øya.
-Vi kommer tilbake så fort vi kan. -Dere har tre dager på dere.
Etter det seiler vi tilbake til Safi, med eller uten dere.
-Tre dager. -Våpnene deres.
Fortsatt plass til én til?
-Vi får plass til deg. -Du tok feil, ok?
Om at vi ikke har noe å tape.
Vi har fortsatt livet vårt, og det er i dine hender nå.
Undersøk motorene igjen. Se til at alt er i orden.
Er det den siste?
Slipp fortøyningene.
TIL MINNE OM JANNA CROFT GHOST BEAM
Jeg traff henne jo nettopp.
Jeg hadde ikke…
Jeg hadde det ikke så bra.
Vi gikk ut et par ganger på ungdomsskolen.
Jeg måtte høre henne bable om den stramme rumpa di i to måneder.
Tror du det skjedde på grunn av meg?
På grunn av det jeg gjorde mot Blackstar?
Du gjør det rette, og så dør noen. Så gjør du noe galt…
og så dør noen.
Men du må ta et valg. Ellers står du der bare og lar verden i stikken.
Det kunne jeg ikke ha levd med.
Pokker.
Kanskje du blir den neste Utopian likevel.
Chloe?
Du burde komme innom oftere.
-Når mamma og pappa er her. -Ikke få forhåpninger.
Men… jeg skal tenke på det.
Greit, Odyssevs… Hvor skal vi?
Jeg vet ikke.
Kom igjen.
-Kan du fortelle meg hva det handla om? -Det virka ganske selvforklarende.
Jeg er vel litt treig i dag.
-Tiden gikk. Jeg tok en avgjørelse. -Jeg også.
Vi har sett nok splid nå. Ikke skap mer av det.
Jeg visste ikke at å være uenig med deg var det samme som å skape splid.
Unionen har ikke vært så ustabil siden Skyfox vendte oss ryggen.
Vi to må gå i samlet front.
Nei.
Det kan jeg ikke gjøre. Ikke når jeg er uenig med deg.
-Jeg gjør alt for at den ikke skal rakne. -Det fungerer ikke.
-Kodeksen er brutt. -Nei, den blir bare utfordret.
Den er brutt når Ghost Beam dør, mens Baryon får leve.
Hva foreslår du? Å gi avkall på verdiene alt dette er bygd på?
-Kaste alt vekk? -Jeg vet ikke! Jeg vil bare snakke om det!
Diskutere alternativ! Ordne det! Det er nye tider, ikke 30-tallet lenger!
Derfor følger vi Kodeksen. Landet trenger det mer enn noen gang.
Nei, du trenger det mer enn noen gang.
Vær så snill…
MOT
Du sa alltid at vi måtte verne om Kodeksen
fordi alternativet var å fjerne den frie viljen.
Ja, det ville fått følger.
Nå fjerner du den selv ved å prøve å kontrollere alt.
Hvis fri vilje prøver jeg å fjerne?
Brandon. Chloe.
-De tok sine egne valg. -Meg.
Og alle de unge superheltene, ungdommene der ute, de…
de føler seg ikke hørt, de tror ikke at vi passer på dem.
De er redde, Sheldon.
Vi ber dem om å blindt tro på noe som ikke gir mening lenger.
Er det sånn du føler det?
Da jeg var yngre, satte jeg spørsmålstegn ved ting,
lette etter sannheten, og en eller annen gang underveis…
…så mista jeg den.
Vi har måttet ofre mye for å kunne ta på uniformene og leve dette livet.
Er ikke sannheten en del av det, så vil jeg ikke mer.
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Jeg vil bare at du skal lytte, virkelig høre på det som folk sier.
Hva de er redde for. Og så vil jeg at du snakker med dem.
Husker du ikke øya? Hva vi måtte ofre for å få kreftene?
Det må du gjøre nå.
Du aner ikke hva jeg må gjøre.
Kom igjen.
Det er som om vi går på stedet. Fjellet er ikke nærmere enn da vi begynte.
-Vi må bare… fortsette å gå. -Du bærer for mye. Få den.
Forsiktig! Det er alle forsyningene våre.
Del byrden, prinsesse.
Lykke til med det. Walt har aldri gitt slipp på kontrollen.
Se her.
Det ser ut som om dette har vokst ut innenfra.
Vi har sett dem før.
Dette er mønstrene jeg har sett i hodet.
-Herregud, Shel! -Det som førte meg til Kansas.
Dere! Her borte!
Jøye meg!
-Tilbake til båten. -Ja.
Vent, Walt. Nei.
Hva i helvete er det som foregår?
Øya lar oss ikke dra.
-Hei. -Hei.
-Trodde at du hjalp Fitz og Walter. -Skal dit, men jeg måtte snakke med deg.
Hva er det?
Jeg vurderer å forlate Unionen.
Jeg har tenkt grundig gjennom det.
Har til og med snakka med pappa.
Hva hadde han å si?
At det var min avgjørelse.
-Du kan ikke forlate Unionen. Ikke nå. -Vil ikke. Men å miste Janna…
-Om du forlater oss, følger andre etter. -Foreldrene dine, Walter.
-Snakk med dem. Aldri sett dem så splitta. -Derfor må du bli.
-Det er nå de trenger oss som mest. -Jeg tror ikke på Kodeksen lenger.
Jeg er lei for det.
Nei.
Jeg skulle ønske at jeg kunne si at jeg aldri har vært i tvil…
Men det har jeg vært.
Særlig de siste dagene.
Og? Hvordan takler du det?
Jeg tenker bare tilbake på det pappa fortalte meg for lenge siden.
Han sa at Kodeksen ikke var laget for å gjøre livet vårt enklere.
Man må bry seg om mennesker, om denne verdenen.
Det er ikke alltid så lett å forholde seg til, men det vi gjør…
handler aldri om å finne enkleste utvei. Det er det som skiller oss
fra alle andre.
Flott.
Kan noen forklare dette for meg?
-Dette stedet tuller med hodet mitt. -Ikke bare med ditt.
Hør her…
Om vi fortsetter…
så må vi finne en vei tilbake.
Unnskyld meg. Var det bare jeg som så trærne som dukka opp da vi prøvde å dra?
Det er som om øya lever.
Og så? Skal vi bare råtne her, da?
Er det svaret ditt?
Hvem støtter Walter etter alt vi så?
Ser ut som at du står alene, kompis. Igjen.
Vi må krysse ørkenen. Vi har kommet så langt, vi må se hva som er der ute.
Og hva er det egentlig? Forstanden din?
Kanskje motet ditt.
-Jeg vet ikke. -Nettopp. Du vet ikke.
-Jeg ba ikke om dette. -Selvsagt ikke.
Når måtte du sist be om noe som helst?
Gå.
Gå ut dit og se hvor langt du kommer på egen hånd.
Jeg er lei av at du setter spørsmålstegn ved alt jeg gjør.
Ikke alt går akkurat som du vil.
Forhold deg til det… for en gangs skyld.
-Kom igjen. Gå. -Gi meg forsyningene.
-Nei. Vent. -Jeg spør ikke.
-Hei! -Slutt!
Jeg spør deg ikke, Fitz! Skal du liksom stoppe meg?
Vent, Walter.
Bare… vent.
Se på trærne.
Se på snøen.
Han har rett.
Vi må krysse ørkenen.
DEN FORBUDTE BERØRINGEN
Hva i helvete vil du? Og nå da, som dette begynte å bli pikant.
Jeg ville gi deg en sjanse… Din siste.
Det hadde vært mer truende om jeg visste hva du snakka om.
Jeg skal hacke meg inn i hjernen til den avdøde kopien av deg.
Når dagen er omme, vet jeg alt.
Du er kjepphøy, som kommer hit alene.
Er du innblandet i dette, om du jobber med Skyfox…
Skyfox? Dette blir bare bedre og bedre.
Svar meg.
-Har du kontakt med George Hutchence? -Det skulle jeg ønske.
Jeg likte ham alltid bedre enn dere idioter i lange underbukser.
En gang spanderte han drinker etter han dreit seg ut på oppdrag.
Han så tvers gjennom den selvgode Kodeksen deres.
Han visste at alt var pisspreik, og om Shellys måte å styre på.
Se hvordan det gikk.
Gode, gamle George er kanskje på rømmen,
men han er iallfall ærlig med seg selv, i motsetning til resten av Unionen.
Hvordan kan dere leve med dere selv?
Om jeg hadde kunnet, hadde jeg funnet ut hvordan jeg avslørte Utopians svindel…
Jeg fikk hjernen din til å glemme hvordan man puster.
Jeg skal grave i sinnet til den avdøde tvillingen din.
Finner jeg ikke det jeg leter etter,
så kommer jeg tilbake… for å grave i ditt.
Og når jeg er ferdig…
er det ingenting igjen der.
Syns du det var vanskelig å drepe en kopi av meg?
Bare vent og se hva som skjer når du prøver med ekte vare.
Det driter jeg i. Jeg er faen meg ikke som broren min.
LÅST
Du ser ikke faren din igjen?
Nei, jeg har ikke sett ham siden på båten. Jeg prøver bare å orientere meg.
Hvorfor deg?
Hvorfor kom faren din til deg, og ikke til Walt?
-Jeg kan tenke meg flere grunner. -Jeg vet ærlig talt ikke.
Jo, det gjør du, Shel.
For selv om han er borte, så er du fortsatt gullgutten.
-Faren din var en god menneskekjenner. -Slutt å hakke på ham hele tida.
Jeg kaller det selvforsvar. Jeg har åpnet meg mange ganger for Walter.
-Vær så snill! -Hva?
Rindsdale-veldedighetsmiddagen. Festen hos Harry Lloyd.
Du avfeide meg flere ganger enn jeg kan telle.
Nei. Du foretrekker å jobbe alene, ikke sant?
Sier han som nesten gikk fra oss!
Det er sånn han holder på.
Det er dette han gjør når han ikke føler seg hørt.
-Da vi var barn… -Stille!
…låste han seg inne i et mørkt rom. Husker du det, Shel?
Enten innelåst i et mørkt rom, eller så begynte han å gråte.
Hvem ville dere ha valgt
om dere kunne ha møtt noen igjen, noen som dere har mistet?
Det hadde vært bestemor.
Den smarteste jeg noen gang kjente.
Hun fikk meg til å lese bøker. Hun lærte meg å lese.
Hun var glad i alt ved denne verden, selv når den ikke var glad i henne.
Onkelen min. Han var fotograf. Det gikk mest i fugler.
Jeg hater fugler.
Han døde i det andre slaget ved Marne, da han hjalp franskmennene og britene
fire måneder før krigens slutt.
Phillip, en annen lege. Barnelege.
Han var så glad i barn, selv når de kastet opp og gjorde fra seg over hele ham.
Han var på skipet sammen meg til Vila do Corvo. Vi hadde vært…
Vi hadde vært venner så lenge jeg kan huske.
Moren min.
Jeg hadde gjort alt for å få lov til å ta farvel.
Walt? Hva med deg, da?
Ingen.
Jeg lever ikke i fortiden.
Kan noen høre meg?
-Jeg hører deg! -Følg etter stemmen min!
Greit!
Walter!
-Jeg ser ingenting! -George!
-Jeg er her, Sheldon! -Ta hånda mi.
-Grace, da? -Her.
Jeg er her! Gi meg hånda di!
Hold fast i hverandre, alle sammen.
Vi må fortsette fremover.
-Takk for at du kom. -Ikke ta helt av. Jobb er jobb.
Fint skjegg, gamlefar. Du ser ut som en heit julenisse.
Ikke si sånt.
Prøver du å lese tankene mine? Ikke engang Walt kommer inn dit.
Trenger ikke å lese tankene dine for å vite hvor prippen du er.
Hei, Raikou.
Jeg hadde tatt timebetalt om jeg visste at vi skulle småprate.
Ikke gå for langt. Han tolererer så vidt at du er her.
-Jeg som ville ha en autograf. -Bare vær stille og gjør jobben.
-Grace stopper deg om du går for langt. -Skulle likt å se det.
-Hun er glad for at du kom. -Da er vi én.
Jeg er også glad. Hørte om jobben du gjorde i Riyadh.
Du halshogde Cryptomorph men klarte likevel å få ut minnene?
Vet ikke om jeg kan det, engang.
Jeg er sabla god i jobben min.
Ja. Det vet jeg at du er.
Hei!
Har dere noe å fortelle oss, tar dere det foran oss. Forstått?
Hun er sexy når hun gir ordre. Er det ikke du som vet når folk lyver?
Trenger ikke superkrefter til det.
-Raikou… -Ikke få hjerneblødning nå.
-Kan vi gjøre det nå? -Sykestua er denne veien.
Hold følge, gamlefar.
Jeg vet ikke hvordan vi kan krysse dette.
Her.
Følg meg.
Er det sant, det du sa tidligere, Walt?
Jeg sa mange ting.
Det med at jeg var pappas gullgutt?
-Konsentrer deg om hvor du går. -Jeg trodde alltid at du var…
pappas gullgutt. Du var den som fikk gode karakterer.
Var hans høyre hånd i firmaet. Han bare…
Det er det noen ser etter i en ansatt, ikke i en sønn.
Det er problemet ditt, Walt. Du takler ikke komplimenter.
Alt er en fornærmelse.
Om du slappa av litt, hadde ikke George vært så hard.
Ikke dra ham inn i dette!
Der har vi problemet ditt, Walt.
Vil du vite hva problemet mitt er?
Det er å bli tilsidesatt av en lillebror
som aldri fortjente oppmerksomheten han fikk,
som fikk alt servert på sølvfat, så han ikke måtte kjempe for noe som helst.
Alt er så lett for deg, Shel.
For folk er alltid enige i det du foreslår.
Som om du er en eller annen Messias.
Du knipser i fingrene, og så følger folk etter.
Du aner ikke…
hvordan det føles når ingen tar deg på alvor,
selv om du vet at du har rett.
Dette er ikke sant, Walt.
Pappa hadde fortsatt vært i live om du hadde hørt på meg!
Pappa…
Nei. Jeg sa jo det, Shel.
At tiden ikke var inne for å ekspandere.
-Og du… -Walt.
…du behandlet det som sladder.
Du gjorde narr av meg.
Du lyttet ikke, Shel.
Du lytter aldri.
-Kom igjen. -Nei! Bare fortsett!
Walter!
Herregud.
Kom igjen. Sånn, ja.
-Herregud. -Kom igjen.
Greit. Det var den siste.
Negativ alfa. Negativ beta. Negativ theta. Negativ delta.
-Ingen hjemme. -Sånn er det å være død.
Er du sikker på dette?
Det spør du om nå?
Det må finnes en annen utvei. Det er det alltid.
Ikke denne gangen.
Ok. Da begynner vi.
Ikke se rett inn i lyset.
Det var skuffende.
Hva skjedde?
Systemet drives av antimaterie. Det er veldig kraftfullt.
Gi meg en dytt. La oss se om vi kan få startet jævelen opp sammen.
Hva i helvete er det?
Klærne ser ut som de maoriene går med.
Dette er økser fra vikingtiden.
-Dette er fra ulike kulturer og århundrer. -Ja, men hvorfor er de her?
Dere…
-Vi er ikke de første inviterte. -Dere… Se på dette.
Dette kan ikke være riktig.
Det må finnes en vei gjennom.
Sheldon! Hør på meg!
Hei!
-Det er over! -Walt! Slipp sverdet!
Nei!
Du… Du gjorde dette!
Nei! Det er nok en prøve!
Nei!
Stopp!
Stopp.
Se på dem.
De drepte hverandre.
Denne øya setter oss…
opp mot hverandre. Den setter oss på prøve.
Bare tenk over det.
Alt vi har gjort siden vi gikk av skipet, er… å krangle.
Se på dem.
I grupper på seks.
De er akkurat som oss.
Men hvorfor?
For å se om vi overvinner motgangen… sammen.
Det betyr at det må finnes…
Det må finnes en vei ut herfra.
Herregud.
Hva i helvete?
-Hva var det? -Legg den der igjen.
-Hva? -Legg hånda di der igjen.
Legg den der!
Herregud.
Det er en grunn til at alle måtte være her.
Kom igjen, Grace. Kom hit. Fitz, Richard og Walter. Kom.
Walt. Kom igjen. Vi trenger deg.
Hva?
-Det fungerer ikke. -Det må fungere.
Det må fungere.
Vi har kommet så langt. Kommet så langt sammen.
Sammen.
Dere må legge fra dere alt, Walter og George.
Dere må gi slipp.
Nei.
Det handler ikke bare om George og Walter.
Om deg og Walter også.
Så dere det?
Han gir store utslag, men det er tilfeldig, ustabilt.
Hva enn dere har tenkt å gjøre, bør dere begynne nå.
Han kan slukke når som helst.
-Gi meg hånda di. -Jeg skulle tatt bedre betalt.
Veien jeg tok dit sist, er stengt.
Den har kollapset.
Nei, vent. Der.
-Ikke mye å jobbe med. -Nei. Det holder.
Der har vi det.
Nesten der.
Hva ser dere?
-Walt? -Walt?
Det er noe som… Noe er galt.
Walt?
Herregud! Walter!
-Hva har du gjort? -Gjør noe, Raikou!
Jeg gjør det. Jeg holder døren til Blackstars sinn åpen.
Lukker den, kommer Walt aldri ut.
Herregud.
Nei.
Nei, ikke du. Ikke nå.
-Kom deg ut av hodet mitt. -Nei. Vent, Shel.
Jeg ser ham også.
Nei.
-Dere har bestått ildprøven. -Dere har bestått ildprøven.
Dere har lykkes der hvor mange andre feilet.
Dere har reist usigelige avstander…
-…lidd utenkelige tap. -…lidd utenkelige tap.
-…utenkelige tap. -…lidd utenkelige tap.
Likevel har dere seiret.
-Dere er funnet verdige. -…verdige.
Mr. Welbeck! Krapp babord!
-Vi kommer oss vekk! -Skal bli!
Kaptein!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen