Noen ganger føler jeg at jeg er på kant med hele verden.
Hva mener du?
Med Grace er det… anspent.
Du kan ikke kontrollere alt.
Chloe er ute av kontroll, klandrer meg for… alt, egentlig.
Jeg ba ikke om å få bli dattera di, og iallfall ikke om å få gavene dine.
Brandon drepte Blackstar.
En kopi eller noe. Han føler ikke at han gjorde noe galt.
Syttiåtte prosent av USA er enig.
Syttiåtte prosent av landet tror
at Kodeksen jeg har fulgt hele livet er helt meningsløs.
Så…
Dekker det det meste?
Har du et forhold til en statistiker?
Du har listet opp konfliktene du har med de tre som er viktigst for deg i livet,
og nå det nåværende med et prosentpoeng.
Hvorfor tror du det tallet betyr så mye?
Hva er vitsen med å gjøre noe godt om ingen oppfatter det slik?
Husker du når det ble så viktig for deg å gjøre gode gjerninger?
Hør her…
Noen dager etter at faren min døde…
satt jeg på gulvet på soverommet hans med en flaske whisky.
-I 29, rett etter børskrakket? -Ja, rett etterpå.
-Hvor fikk du whiskyen fra? -Spiller det noen rolle?
Du er jo en god mann. Forbudstiden varte helt til 33.
Fortsett.
Jeg satt der med pappas whisky, og artikkelen Grace hadde skrevet om ham…
Jeg tok en stor slurk etter hvert avsnitt, og leste om alt
faren min gjorde, som jeg ikke visste om.
Jeg bestemte meg der og da for
at om ingenting døyvet skuffelsen og sviket jeg følte på…
…så skulle jeg velge en annen retning. Gjøre godt for min fars synder.
Ved å være alt han ikke var.
Ved å være… god.
Mor og jeg er enige om at ballsalen er perfekt. Derfor sa jeg: "Vi tar den."
Så åpner en dør i veggen seg,
og ut derfra kommer en liten man med en stor hatt,
som forlanger 500 dollar der og da, som om han aldri har hørt om nedgangstidene.
Da jeg spurte, sa han: "På grunn av børst. Dere vil vel ha drikke i bryllupet?"
Viser seg at Fairmont drives av mafiaen!
Rundt og rundt…
-Hva? -Jeg er lei for det, Jane.
Du er hjemme nå. Det er alt som betyr noe.
Var det en som sto deg nær?
-Sheldon? -Det er alltid en som står deg nær.
Fairmont er uaktuelt, eller?
Det er så fint der. Miriam hadde helt rett.
Hører du det? Ringelyden?
-Kanskje du kan prute. -Nei, jeg har styremøte.
Bare ring og si at du tar fri.
Du vet hvor du skal begynne. 28. 16.
Du vet hvor du skal. Hvor.
34.
De venter på deg.
47.
Gjør det nå, Sheldon!
-16. -Shel?
-Finn oss. -Sheldon!
Vi venter.
Venter.
Pappas ur?
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Kan koordinatoren vennligst ringe 5465.
Koordinator, ring 5465.
Du tok noe som ikke tilhører deg.
Og hva skal du gjøre med det, ditt rasshøl?
Hva skjedde? Stoppa traktoren igjen?
Hei! Nei, jeg ville bare gjøre litt nevearbeid.
-Hvor har du vært? -Vulkanutbrudd i Nusa Tenggara.
Jeg fikk ut landsbyboerne, og ledet lavaen ut i havet.
Jeg tok flotte bilder. Vil du se?
Gjerne. La meg bare gjøre meg ferdig med baksida.
-Kan jeg ikke få Brandon til å hjelpe? -Han er ikke her.
Er han på patrulje?
Jeg sendte ham til Unionen for å bivåne obduksjonen av Blackstar.
Gjorde du det?
Han må se det, Grace.
Vel, Sheldon… Den avgjørelsen kan du faktisk ikke ta alene.
-Du var ikke her. -For noe tull.
Han må se følgene av handlingene sine.
-Dette er ingen lærepenge, men en straff. -Når ble det helt ulike ting?
Sheldon, han vet allerede at han dreit seg ut og skuffa deg.
Han skuffa Utopian.
Jeg forstår ikke hvorfor det blir bedre ved å gni det inn.
Han er ingen valp, ok?
Han må lære om ansvar og ansvarsfølelse.
-Vi oppdrar ikke bare en sønn. -Men vi oppdrar også et menneske.
Noen ganger, så tror jeg…
at du glemmer at det ikke er to helt ulike ting.
RETTFERDIGHET
Drittsekken skulle vært her for en time siden.
Han kommer alltid for sent. Liker å gjøre en entré.
Hvordan går det?
Skulle ønske at folk slutta å spørre om det. Det går fint.
Tonen din tyder på noe annet.
Jeg går gjennom slåsskampen
om og om igjen i hodet,
og for hver gang blir det mer uklart.
Hva hadde du gjort, onkel Walt?
Jeg er ikke så sterk som deg… eller faren din. Det er det ingen som er.
Det er ikke noe svar.
Jo, for helt ærlig…
så har jeg ikke noe svar.
Jeg vet bare at vi er her.
Du tok en avgjørelse. Nå står vi her.
Ingenting kan endre på det.
Hva var det jeg sa?
ÆRE
Brandon!
Har ikke sett deg siden du var bitte liten.
-Mr. Wolfe. -Barnabas, er du snill.
Vi er nesten familie.
Hadde mora di hatt vett nok, hadde jeg vært faren din.
Kan du la være å være et rasshøl? Kom til saken.
Ikke få meg til å gjøre klærne dine til damp.
Ingen trenger å se din triste, lille shwanz.
Hallo, fine folk!
Ikke reis dere.
-Fitz. Sett i gang. -Ok.
Rustningen er identisk med Blackstars egen.
Smelta sammen med vevet under,
umulig å fjerne uten å ødelegge…
Ja, dette er vanskelig, og langt utenfor din smale fatteevne.
Ta et steg tilbake, alle sammen.
Med mindre dere vil få stråling på kjønnsorganene.
-Du ødelegger vevet. -Vær stille.
Dette er litt vanskeligere enn å være menneskelig lyspære.
En stor innvoll. 7200 gram. Herregud, så stor han er.
Det forsto du først nå, eller?
Hjelp meg med å løsne leveren.
-Vent utenfor? -Det går fint.
Må du spy, så styr unna meg. Jeg kan bare manipulere uorganisk materie.
Denne frakken er av italiensk kasjmir.
Vent. Du støter på noe her.
-Hva i helvete er det? -Barnabas?
Et øyeblikk.
Det var interessant.
-Det var noe annet. -Bare si hva det er vi ser på.
Vent.
Det er noe annet her.
Det er noe inni.
-Mr. Sampson? -Ja.
-Han venter på deg i hovedsoverommet. -Takk, Cuthbert.
Du hadde rett, George. Gårdshuset er ekte. Dette sto skrevet på bordet i kjelleren.
-Lengde- og breddegrad. -Atlanterhavet. Det er noe der ute.
Det er det jeg tror alt dette handler om.
Bondens familie satt der nede rundt et gammelt bord.
-Da jeg så dem… -Hva gjorde de der?
Hva?
Du sa at familien var i kjelleren. Hva gjorde de der nede?
De…
Bonden hadde skutt dem lenge før jeg kom dit. Og så…
skjøt han seg selv rett foran øynene på meg.
Dette er virkelig, George. Jeg er ikke gal.
Det er noen ting… Jeg vet ikke. Noe kaller på meg. På oss alle.
-Oss alle? -Ja.
Bondens døde familie. Plutselig var de ikke der mer.
Og rundt bordet satt Walt,
en fyr fra fabrikken,
den kvinnelige journalisten fra… som skrev artikkelen om far.
Et par andre menn jeg ikke dro kjensel på. En av dem kan ha vært skipskaptein.
Den andre vet jeg ikke med. Men så var det deg. Du satt der.
-Var vi døde? -Nei.
Men vi satt på samme plass som de døde.
-Jeg vet hvordan det høres ut. -Det vet jeg ikke.
Synene, mønstrene, alt det som jeg har sett,
det tror jeg er del av et stort puslespill, av en slags prøve.
Alt fører hit.
Hva tror du er der, midt ute i havet?
Jeg vet ikke, men det er spesielt, det er noe som vil forandre verden.
Det føler jeg på meg.
Kan du hjelpe meg?
Hvor lenge har vi vært venner?
For alltid, føles det som.
Hva hadde du gjort om jeg kom til deg med en sånn historie?
Jeg ville ønsket å tro på deg,
siden du er min venn, og det vil du alltid være.
Der har du svaret ditt.
Fortell meg om drømmen din.
Er den alltid lik?
Mer eller mindre, ja.
Jeg snubler oppover på taket…
Som om jeg har gått meg vill, og havna der helt tilfeldig.
Så ser jeg ham, i fillete tøy,
som om han ikke vet hvor han får neste måltid fra.
Han snur seg og ser på meg.
Og…
Han kjenner meg ikke igjen. Føles ikke som om han vet hvem jeg er.
Jeg sier: "Far, det er meg. Sheldon."
Det går liksom ikke inn. "Far, det er meg. Sheldon."
Så snur han seg, går og faller ut fra kanten av bygget.
Nei! Ikke gjør det, pappa!
Prøver du å stanse ham?
Ja. Hver gang.
Men jeg er aldri rask nok.
Foreldre skal ikke forlate barna sine av egen, fri vilje.
Det strider med naturen. Når de gjør det,
kan barnesinnet bare tolke det på én måte.
At barnet har gjort noe galt for å gjøre seg fortjent til det.
At de ikke klarte å forhindre det.
Men dette hjelper oss med å forstå din tilknytning til Kodeksen bedre.
For deg gjelder den på flere nivåer.
Den har skapt en måte å være god på. Den er også ganske praktisk,
siden den holder dødsfall og tap på et minimum i livet ditt.
Men i din bransje er det 100 % sikkert
at motstanderne dine vil prøve å røve livet ditt fra deg.
Det kan vi vel være enige om?
Ja, Jack. Det tror jeg du vet at vi kan.
Bra.
I andre liknende bransjer, som i militæret eller i politiet,
har man rett til å drepe i selvforsvar eller for å beskytte andre.
Ja.
Men når medlemmene av din Union of Justice står overfor en tilsvarende trussel,
må de huske Kodeksen…
Noe som er en annen måte å huske deg på.
Vi lar ikke sinnet få overtaket på oss.
Er jeg bare en kjempestor narsissist? Er det det du sier?
Nei, du håper bare å holde deg levende i tankene til dem du er glad i…
slik din far ikke klarte.
De er helt like.
-Identiske på alle måter. -Hvordan er det mulig?
Jeg kan lese tanker, du skyter ild ut av øynene dine.
Sånn er det.
Hva med denne greia?
-Hvordan kom den seg inn i ham? -Aner ikke.
Men slik den er konstruert, med teknologien og designet…
er det bare én på kloden som kunne ha bygd den.
George.
Skyfox.
Hvorfor vil George drepe oss nå, etter alle år?
Og hvorfor gjemme alt dette inni en kopi av Blackstar?
Ingenting av det gir mening.
George har alltid likt å knekke nøtter...
og gjøre narr av meg.
Han elsker vel at han er den eneste som vet poenget her.
Vi kan ikke spørre ham. Vi har lett i årevis, og aldri vært i nærheten.
Kanskje det fins noen som kan hjelpe oss.
Sikker på at det er der?
-Vi må snakke sammen. -Iowa.
Hjem. Hjem.
Vi må snakke sammen, sa jeg.
Det handler om faren din.
Ok. Jeg ser bare bukser. Hvor er denne jenta?
Her, et eller annet sted. Jeg vet ikke.
Unnskyld. Vi leter etter Gracy Kennedy. Sett henne?
Jeg vet hva dritt er når jeg lukter det! Ikke kall det blomster!
-Kom igjen. Vær rimelig nå. -"Kom igjen."
Dytt det tilbake i ræva di.
Ikke gi deg før dritten når hjernen, om det er plass til mer der oppe!
Hva glor du på, dust?
Flott. Om dere skal saksøke meg for alt jeg eier og har, er det dette.
Nei, det er ikke derfor, Miss Kennedy.
Grace. Liker å droppe det formelle etter at noen har lekset opp for meg.
Unnskyld oppførselen sist jeg var her. Det er bare…
Det var en del av det jeg ikke visste om faren min, og…
Jeg hadde nok gjort det samme, bare mindre høflig.
-Snakker han, eller er han bare vedheng? -Han snakker. George Hutchence.
Ja, jeg har sett deg i sosietetsspalten.
-Du er kjekkere i svart-hvitt. -Jeg liker henne.
-Ta en god titt, for nå stikker hun. -Vent. Slutter du?
Det er én versjon.
Den andre er at harde tider ikke bare er noe for kapitalister,
derfor måtte de skjære ned, siden jeg er dame i skjørt
og ikke en tosk med en penis å svinge rundt med.
-Diskutabelt. -Hvor er koppen min?
-Har du et øyeblikk… -Hvor er koppen min?
-Jeg har et tilbud til deg, som… -Ok!
-Hun står på bordet. -Ok! Hvem tok koppen min?
Izzy.
-Er du sikker på dette? -Ja. Hun var i kjelleren…
-Bedre. Da gnager hun ikke av deg beinet. -Slår dere rot, eller har dere noe å si?
Jeg vil tilby deg jobb.
-Meg? -Jeg reagerte på samme vis.
Jeg setter sammen en ekspedisjon, og vil ha deg med for å skrive om alt.
En ekspedisjon hvor?
-Vel, det… -Spiller det noen rolle?
Arbeidsledigheten er på over 20 %. Om du så får en annen avisjobb,
gir de ikke de beste oppdragene til en kvinne.
Bli med oss, så får du både lønn og tidenes skup.
Kan du ikke la Larry tygge på det?
Snakker du fortere nå, lander tunga di på gulvet.
Hvorfor meg?
-Det er innviklet. -Idiotforklar det.
-Jeg hadde et syn, og du var… -Av en bedre fremtid.
For deg, for landet og for alle, egentlig.
-Nettopp. -Ja.
-Hva blir det til? -Skal du stå der med søplebøtta, eller
vise disse mannfolka hva ei jente som deg virkelig er god for?
Hei.
-Jeg tok med en sandwich. -Takk. Jeg er ikke så sulten, egentlig.
-Er du sikker? -Det går fint.
Hvorfor er du fortsatt her?
Jeg har tenkt over det. Veldig.
Hvordan det hadde vært om det var pappa eller onkel Walt.
Eller deg.
Hadde det vært noe bedre, mamma?
Jeg mener…
Det hadde ikke det.
Ikke for oss.
Grace!
Jeg hadde håpet at vi ville treffes.
-Hallo, Barnabas. -Du ser like henrivende ut som alltid.
Men jeg må få si at jeg alltid har likt deg best i rødt.
Barnabas…
Heldig for deg at jeg liker rødt.
Jeg tror at vi er ferdige. Unionen takker deg for din hjelp.
Du finner veien ut selv.
Walter har faktisk bedt meg om å bli.
Har han det?
Det er en mulighet for at jeg kan gå inn i Blackstars sinn, lete gjennom minnene.
Han er jo død?
Jeg kan kanskje gjenopplive deler av hippocampus og hjernebarken
om Barnabas kan rekonstruere de rammede områdene.
Oversettelse: Du trenger meg.
Overså oss fullstendig, akkurat som om vi ikke var der. Er det ok?
Vi skal finne noe, om det så må ta litt tid.
Tida endrer ikke fargen på han som deler ut oppdragene.
Det holder. Takk.
Hva i helvete gjør du her?
Dette er gjester, gutt! Behandle dem deretter.
-Det går fint, Mrs. Small. -Ikke i mitt hus.
Kan vi få et øyeblikk alene, Birdie?
Jeg setter over mer te. Pass manerene deres, begge to.
Gutten har rett. Hva i helvete gjør dere her?
-Har dere funnet jobb? -Hadde vi vært her da?
-Nå roer vi ned litt her, ok? -Jeg kjenner ikke deg.
Kan du ikke gå ut og roe ned litt?
Dette handler ikke om meg, men om din sønn.
-Jeg? -Er han i trøbbel?
Nei, ikke trøbbel. Vi har et tilbud.
-Jeg vil at du skal være del av det. -Av hva?
En ekspedisjon. Vi skal få tak i en båt og en besetning i Marokko.
-Marokko? -Bare hør etter.
Jeg kan ingenting om havet, og jeg trenger ingen tjenester.
Du hadde gjort meg en tjeneste. Jeg trenger…
-Jeg trenger folk jeg kan stole på. -Hvor drar dere når dere forlater Marokko?
Vel, det er…
-Det kan vi ikke si. -Hvorfor ikke?
For da hadde alle andre prøvd å komme dit først.
Jeg skal ikke noe sted.
Jeg betaler deg. For seks måneder. Det du hadde tjent på fabrikken.
Ja, og det vi finner på reisen dit vi skal,
deler vi likt, på alle sammen.
Ja, vi deler likt.
Er det farlig?
-Nei. -Kanskje. Jo.
-Kanskje, da. -Litt.
Men når vi finner det vi leter etter, kan vi gjenansette alle,
inkludert faren din.
Hva sier du? Tidenes sjanse. Kom igjen.
Kom igjen.
Familien min trenger meg her. Du finner veien ut.
-Du forstår ikke, Fitz. -Jeg tror ikke…
-Du hørte hva han sa. -Ok. Shel…
-Det er tidenes sjanse. -Kom igjen, Shel.
-Kom dere ut! -Kom igjen. Vi går.
Tenk å komme hit etter det han gjorde mot oss.
Ja, han har frekkhetens nådegave, som tilbyr deg tidenes mulighet.
-Kasta du dem ikke ut? -Man tar ikke skittentøysvask foran folk.
Alle som kommer inn hit, er selskap, akkurat som mora di sa.
Skal jeg krype tilbake til han som stjal alt fra oss?
Faren hans stjal alt fra oss. Sønnen prøver å gjøre det godt igjen.
-Tenk at du vil at jeg skal gjøre det. -Tenk deg om, gutt.
Og ikke når du er skikkelig sint.
Du må tenke med hodet, som jeg og mora di lærte deg.
Det er ingenting til deg her. Ikke noe jobb, ikke noe…
-Du sa vi skulle finne noe. -Hva annet kan jeg si?
Det var ille nok når alt var på fote i landet,
men nå kan en svart mann bare håpe på et spark i trynet for å ønske seg en jobb.
Vi må gå inn igjen. Vi må fortelle ham sannheten.
Tror du at det hjelper? Da kommer vel noen i hvite frakker og henter oss begge.
Vi trenger ham, George.
Er det meningen, så skjer det. Hva er vitsen ellers?
Jeg gjør det. Men betal på forskudd.
-Ok. -Til familien, i tilfelle noe skjer.
Alt ordner seg, Fitz. Det lover jeg deg.
Forskudd. Alt sammen.
Har du sett?
-Kanskje du ikke er helt borte likevel. -Greit.
Takk, ma'am.
Så…
Sist jeg traff pappa, var jeg 12.
-Er du sikker på det? -Ja.
-Tro meg. -Tro deg?
Hvorfor skulle jeg tro på deg? Du er ikke akkurat mors beste barn.
Pappa forlot oss før jeg kunne tørke meg i ræva.
Uansett hva du tror at jeg er…
så har det ingenting med ham å gjøre.
Du er ikke den eneste han såret, vet du. Han var min venn.
Mer enn det. Han var familie.
Jeg trodde aldri at han ville vende ryggen til oss.
Slik mamma har fortalt det, så var det dere som vendte ham ryggen.
Å ja?
Vi ser alle verden akkurat slik som vi selv vil…
Jeg ser den som den er.
Jeg må snakke med ham… før dette kommer ytterligere ut av kontroll.
-Jeg sa jo at jeg ikke vet hvor han er. -Kanskje den greia vet det.
Tror du ikke at jeg har tenkt på det?
Føy meg.
Ta oss til faren min.
-Han er ikke her, er han vel? -Jeg sa jo det.
-Er det en spøk? -Ja, en stor en.
Hver gang jeg ber den om å ta meg til pappa, kommer jeg til en strippeklubb.
Han må ha trodd at det var et opprør.
-Pass språket, gutt. -Jeg er ikke din gutt.
Og jeg er ikke faren min.
Jeg har sett mellom fingrene med deg av respekt for hvordan din far var.
Tar han kontakt, får du si ifra.
Jeg trengte deg, Shel… Her hos meg.
For å overtale dem med mitt forslag.
Og hva gjør du? Stikker av med kompisen din.
-Du må forstå… -Det er over.
Du kom ikke. De stemte oss ut.
De selger selskapet for knapper og glansbilder.
Vi er heldige om vi beholder huset.
Det spiller ingen rolle. Selskapet, styret. Ingenting spiller noen rolle.
-Kan du forlate oss? -Ja.
-Vær så snill. -Jeg er utenfor.
Jeg vet at du er skuffa over meg.
Men du må høre på meg i et øyeblikk, ok?
Ok. Snakk.
Jeg hadde en episode til… da jeg var i Kansas.
Men jeg så noe der.
Jeg så…
Jeg så koordinater midt ute i Atlanterhavet.
-Koordinater? -Ja.
Til hva da?
Jeg vet ikke. Men det er noe der ute. Noe som vil forandre livet vårt.
-Livet vårt? -Ja.
Og jeg vil at du skal bli med meg. Vær så snill. Jeg…
Jeg trenger deg.
Hvordan føles det?
-Å trenge broren sin. -Gi deg. Du hører ikke.
Jeg ba deg om én ting. At du var her i dag.
-Jeg trengte deg… -Det spiller ingen rolle.
Ingenting av det betyr noe.
Det betydde noe for meg.
Er du sikker på at du ikke har superkrefter?
-Blåflekkene i morgen beviser det. -Unnskyld.
Faren din kom innom meg i dag.
Pokker.
Hva gjør du?
-Sånn starter det alltid. Ok? -Hei…
En vennlig prat, og så skremmer han vannet av deg
helt til du forstår at det… ikke er verd det.
Han kom ikke for å snakke om deg.
Gjorde han ikke det?
Jeg tror ikke at han engang vet om…
hva nå enn dette er.
-Hva ville han, da? -Han lette etter faren min.
-Hva fortalte du ham? -Sannheten.
For det meste.
Bare så du vet det…
Faren din skremmer meg ikke.
Sheldon fortalte hva du sa til ham.
Litt strengt, var det ikke det?
Han trengte å høre det…
fra noen som faktisk bryr seg.
Det vet du at jeg gjør.
Artig måte å vise det, for å være ærlig.
Ærlighet er vel greia?
Ok.
Du kan ikke bry deg om noen du er så sjalu på at det snur opp ned på alt for deg.
Han er sjuk, George.
Og du…
du gir næring til selvbedraget, som om du lar det gå sport i det.
Sampson Steel døde da faren din hoppa fra kanten.
Ditt selvbedrag er at du klamrer deg til det.
Hva vet vel du om å redde et firma? Alt du har, har du fått servert på sølvfat.
Din arrogante…
Dette handler ikke om å redde fabrikken, men om å redde deg selv!
Sheldon prøver på det samme, på sin egen måte.
Du tror ham, altså?
På synet han hadde.
Tror du virkelig at det fins noe der, midt ute i havet?
Jeg aner ikke.
Jeg vet bare at han trenger dette.
Han trenger denne reisen for å hele sårene.
Kanskje han ikke er den eneste.
-Rolig. Dere vil at jeg skal dra hvor? -Marokko. Der finner vi skipet.
Og… Gikk Walt med på dette?
Ikke først. Jeg trodde at alt kom til å bli avlyst,
men George klarte å overbevise ham. Hva skulle jeg ha gjort uten George?
Slutt, Sheldon.
Du sa at alt kom til å ordne seg.
-Du sa at det gikk bra med deg. -Det gjør det.
Dette er virkelig, alt sammen.
Vel… Så du meg…
i synene dine?
Var jeg der?
Nei, Jane…
Hva tenkte du på etter at Jane forlot deg? Hva var din vinkling på det?
At det var en straff…
for at jeg ikke var god nok.
-Det var vel ikke det hun sa? -Jeg skjønner.
Kodeksen er et symbol på å være snill gutt, men vi kan ikke forhindre tap.
-Jeg er ikke naiv. -Men…?
Men verden har aldri vært så ondskapsfull med overlegg før.
Før var det sånn at barna klarte seg om du ga dem alt som de trengte.
Da du beskytta landet ditt, kalte de deg helt.
Verden har alltid vært full av kaos og dritt, min venn.
Troen din har holdt motet oppe.
"Er jeg god, skjer ikke fæle ting meg eller dem jeg er glad i."
En konstruksjon du skapte for lenge siden
for å skjerme deg for virkeligheten.
Men virkeligheten vinner alltid. Uansett hvor grundig vi prøver å stenge den ute.
Hva sier du? Er det ikke forskjell på rett og galt?
-Er moral en intellektuell øvelse? -Nei.
Jeg hevder at du lever i en verden du selv har skapt,
en verden i svart-hvitt, med godt og ondt.
Den har stort sett beskyttet deg.
Men…?
Men det viser deg ikke hvordan verden egentlig er,
og hvordan flertallet lever…
blant alle gråtonene.
Jeg er redd vi må fortsette i neste uke.
Ok.
Takk, Jack.
Noen ganger føles det som om du er den eneste jeg kan snakke med.
Er det ikke interessant at den du oppsøker for å få råd,
er mannen som har prøvd å drepe deg i 20 år?
Det er ærlig talt ingen andre som forstår meg.
FORBRYTERGENI I HØYSIKKERHETSFENGSEL
Vel, du vet hvor du finner meg.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen