‫לפעמים אני מרגיש כאילו‬ ‫אני בריב עם כל העולם.‬
‫מאיזו בחינה?‬
‫היחסים עם גרייס לא פשוטים.‬
‫אתה לא יכול לשלוט בכל דבר…‬
‫קלואי יצאה מכלל שליטה.‬ ‫היא מאשימה אותי ב…‬
‫לא יודע. בכול, כנראה.‬
‫לא ביקשתי להיות הבת שלך,‬ ‫ובטח לא ביקשתי את היכולות שלך.‬
‫ברנדון הרג את בלאקסטאר.‬
‫או העתק שלו. הוא חושב שהוא לא עשה כל רע.‬
‫78 אחוז מהציבור מסכימים איתו.‬
‫- לפרק את האיגוד -‬
‫78 אחוזים מהציבור חושבים‬
‫שהקוד שלפיו חייתי כל חיי‬
‫הוא חסר משמעות.‬
‫אז…‬
‫זה הכול, פחות או יותר?‬
‫אז אתה במערכת יחסים עם נתון סטטיסטי?‬
‫פירטת את הקונפליקטים שיש לך‬ ‫עם שלושת האנשים החשובים ביותר בחייך,‬
‫וקונפליקט נוסף עם שיעור באחוזים.‬
‫מדוע, לדעתך, המספר הזה‬ ‫משמעותי כל כך בעיניך?‬
‫כי מה הטעם לעשות מעשים טובים‬ ‫אם אף אחד לא רואה אותם ככאלה?‬
‫זכור לך מתי הרעיון הזה, לעשות מעשים טובים,‬ ‫נהיה חשוב כל כך בחייך?‬
‫תראה,‬
‫כמה ימים אחרי שאבי מת,‬
‫ישבתי על הרצפה בחדרו, עם בקבוק וויסקי.‬
‫זה היה בשנת 29׳, אחרי המפולת?‬ ‫-כן, מיד אחרי.‬
‫מאיפה השגת וויסקי?‬ ‫-מה זה משנה?‬
‫טוב… אתה בחור טוב.‬
‫חוק היובש בוטל רק בשנת 33׳.‬
‫המשך.‬
‫ישבתי שם,‬
‫עם הוויסקי של אבא, ו…‬
‫המאמר שגרייס כתבה עליו,‬
‫לקחתי לגימה אחרי כל פסקה,‬
‫וקראתי על כל המעשים של אבי‬ ‫שלא ידעתי עליהם.‬
‫בו במקום החלטתי‬
‫שאם שום דבר לא מסוגל לעמעם‬ ‫את תחושת האכזבה והבגידה,‬
‫אבחר ללכת בדרך אחרת.‬
‫אכפר על החטאים של אבי...‬
‫בכך שאהיה כל מה שהוא לא היה.‬
‫בכך שתהיה טוב.‬
‫אימא ואני מסכימות שאולם הנשפים מושלם.‬
‫אז אמרתי ״ניקח אותו״.‬
‫פתאום נפתחה דלת בקיר,‬
‫ונכנס לשם איש קטן,‬
‫עם כובע גדול,‬
‫ודרש לקבל 500 דולר במזומן, על המקום,‬
‫כאילו הוא לא שמע שיש שפל כלכלי.‬
‫כששאלתי למה זה נחוץ,‬ ‫הוא אמר ״בגלל האלכוהול״.‬
‫״זאת לא תהיה חתונה יבשה, נכון?״‬
‫מתברר שהמאפיה מנהלת את ה״פיירמונט״.‬
‫סביב…‬
‫מה?‬
‫סליחה, ג׳יין.‬
‫חזרת הביתה.‬
‫זה מה שחשוב.‬
‫זה היה אדם קרוב?‬
‫שלדון?‬
‫זה תמיד אדם קרוב.‬
‫אז…‬
‫ה״פיירמונט״ לא בא בחשבון?‬
‫זה כזה חלל מהמם.‬
‫מרים צדקה.‬
‫אתה שומע את הצלצול?‬
‫אולי תשיג ממנו הנחה.‬
‫אני לא יכול. יש לי ישיבה.‬
‫תבקש יום חופש.‬
‫אתה יודע איפה להתחיל.‬
‫אתה יודע לאן להגיע.‬
‫34.‬
‫הם מחכים לך.‬
‫47.‬
‫שלדון, תעשה את זה! עכשיו!‬
‫16.‬ ‫-של?‬
‫תמצא אותנו.‬ ‫-שלדון!‬
‫אנחנו מחכים.‬
‫מחכים…‬
‫השעון של אבא?‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫לקחת משהו שלא שייך לך.‬
‫מה כבר תעשה לגבי זה, מניאק?‬
‫היי, מה קרה? הטרקטור שוב התקלקל?‬
‫היי.‬
‫לא, רק רציתי ללכלך את הידיים.‬
‫איפה היית?‬
‫התפרצות הר געש בנוסה טנגארה.‬
‫פיניתי את התושבים‬ ‫והסטתי את הלבה אל הים.‬
‫כן.‬
‫צילמתי יופי של תמונות.‬
‫רוצה לראות?‬ ‫-כן, בשמחה.‬
‫רק תני לי לסיים כאן.‬
‫אולי אקרא לברנדון שיעזור לך?‬
‫הוא לא פה.‬
‫הוא בסיור?‬
‫שלחתי אותו לאיגוד,‬ ‫לצפות בנתיחה בבלאקסטאר.‬
‫באמת?‬
‫הוא צריך לראות אותה, גרייס.‬ ‫-טוב, שלדון,‬
‫בעצם…‬
‫זאת לא החלטה שאתה יכול לקבל לבדך.‬
‫לא היית פה.‬
‫זה בולשיט.‬
‫הוא חייב לראות שיש השלכות למעשים שלו.‬
‫זה לא לקח, זה עונש.‬
‫ממתי יש סתירה בין השניים?‬
‫שלדון,‬
‫הוא כבר יודע שהוא פישל,‬
‫ושהוא אכזב אותך, שהוא אכזב את האוטופיאן.‬
‫אני פשוט לא מבינה‬ ‫בשביל מה לדחוף לו את זה לפרצוף.‬
‫הוא לא כלבלב, בסדר?‬
‫הוא חייב ללמוד על לקיחת אחריות.‬
‫אנחנו לא רק מגדלים בן.‬ ‫-כן, אנחנו גם מגדלים בן אדם.‬
‫לפעמים אני פשוט…‬
‫נראה לי ששכחת‬
‫שאין בהכרח סתירה בין שני הדברים.‬
‫- צדק -‬
‫השמוק היה אמור להיות פה לפני שעה.‬
‫כן, הוא תמיד מאחר.‬
‫אוהב ״לעשות כניסה״.‬
‫איך אתה מחזיק מעמד?‬
‫הלוואי שכולם יפסיקו כבר‬ ‫לשאול את זה. אני בסדר.‬
‫לפי טון הדיבור שלך, זה לא מדויק.‬
‫אני מריץ את מהלך הקרב…‬
‫…שוב ושוב בראש,‬
‫ובכל פעם הוא נהיה פחות ברור.‬
‫מה היית עושה, דוד וולט?‬
‫אני פחות חזק ממך,‬
‫ומאבא שלך. כמו כולם.‬
‫זאת לא תשובה.‬
‫כן, כי למען האמת…‬
‫אין לי תשובה.‬
‫אני רק יודע שאנחנו כאן.‬
‫קיבלת החלטה. אנחנו כאן.‬
‫כלום לא ישנה את זה.‬
‫אמרתי לך.‬
‫ברנדון!‬
‫לא ראיתי אותך מאז שהיית ילד קטן.‬
‫מר וולף…‬ ‫-״ברנבס״, אנא.‬
‫אנחנו כמעט בני משפחה.‬
‫אם היה לאימא שלך שכל,‬ ‫היית קורא לי ״אבא״.‬
‫אפשר לדלג על זיוני השכל?‬ ‫תיגש לעניין, ברנבס.‬
‫אל תאלץ אותי להפוך‬ ‫את הבגדים שלך לקיטור, וולטר.‬
‫אף אחד לא צריך לראות‬ ‫את השוונץ העלוב שלך.‬
‫שלום, יקיריי!‬
‫אנא, אל תקום.‬
‫פיץ, בוא נתחיל.‬ ‫-טוב.‬
‫השריון זהה לזה של בלאקסטאר המקורי.‬
‫הוא מחובר מולקולרית לרקמות,‬
‫כך שבלתי אפשרי להסיר אותו מבלי להרוס…‬ ‫-כן, כן…‬
‫זה קשה מאוד, הרבה מעבר ליכולותיך המוגבלות.‬
‫כולם, נא לשמור מרחק.‬
‫אלא אם אתם מעוניינים‬ ‫שאברי המין שלכם יחטפו מנת קרינה.‬
‫אתה תקרע את הרקמות.‬
‫אנא שתוק.‬
‫זה קצת קשה יותר‬ ‫מאשר להיות נורת חשמל אנושית.‬
‫המעי הגס, 7,200 גרם.‬
‫איזה בריון מגודל!‬
‫רק עכשיו את קולטת?‬
‫תעזרי לי לשחרר את הכבד.‬
‫רוצה לחכות בחוץ?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אם תקיא, אנא כוון הרחק ממני.‬
‫אני שולט רק בחומר לא־אורגני,‬
‫וזה מעיל קשמיר איטלקי.‬
‫רגע. הגעת למשהו.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫ברנבס?‬
‫רק רגע.‬
‫מעניין.‬
‫זה שונה.‬
‫ספר לנו מה אנחנו רואים.‬
‫חכו.‬
‫יש עוד משהו.‬
‫משהו בפנים.‬
‫מר סמפסון?‬
‫כן.‬
‫הוא מחכה לך בסוויטה הראשית, אדוני.‬
‫תודה, קת׳ברט.‬
‫צדקת, ג׳ורג׳.‬
‫החווה אמיתית לגמרי.‬
‫זה היה כתוב על השולחן במרתף.‬
‫קווי אורך ורוחב.‬
‫זה האוקיינוס האטלנטי. יש שם משהו, ג׳ורג׳.‬
‫אני חושב שזה מה שמאחורי כל זה.‬
‫בני המשפחה של החוואי ישבו שם,‬ ‫מסביב לשולחן ישן.‬
‫כשראיתי אותם…‬ ‫-מה הם עשו שם?‬
‫מה?‬
‫בני המשפחה. אמרת שהם היו במרתף.‬
‫מה הם עשו שם?‬
‫הם…‬
‫החוואי ירה בהם הרבה לפני שהגעתי, ו…‬
‫הוא ירה בעצמו לנגד עיניי.‬
‫זה אמיתי, ג׳ורג׳. אני לא מטורף.‬
‫משהו…‬
‫לא יודע,‬
‫קורא לי. לכולנו.‬
‫כולנו?‬ ‫-כן.‬
‫בני משפחתו המתים של החוואי…‬
‫פתאום הם כבר לא היו שם.‬
‫וסביב השולחן ישבו וולט,‬
‫בחור מהמפעל,‬
‫העיתונאית מ…‬
‫שכתבה את המאמר על אבא.‬
‫היו עוד שני גברים שלא זיהיתי.‬
‫אחד מהם היה אולי רב־חובל,‬
‫והשני… לא יודע.‬
‫אבל גם אתה, ג׳ורג׳, היית שם.‬
‫והיינו מתים?‬ ‫-לא.‬
‫אבל ישבנו איפה שהמתים ישבו.‬ ‫-אני מבין איך זה נשמע…‬
‫אני לא בטוח שאתה מבין, של.‬
‫החזיונות,‬
‫התבניות,‬
‫כל הדברים שראיתי…‬
‫אני חושב שהם חלק ממין חידה, ממין מבחן.‬
‫והכול מוביל לזה.‬
‫מה יש שם, לדעתך, באמצע האוקיינוס?‬
‫לא יודע, ג׳ורג׳, אבל זה משהו מיוחד,‬ ‫משהו שישנה את העולם.‬
‫אני מרגיש את זה.‬
‫תעזור לי?‬
‫כמה זמן אנחנו כבר חברים?‬
‫מאז ומתמיד, כך נדמה.‬
‫מה היית עושה אילו באתי אליך עם סיפור כזה?‬
‫הייתי רוצה להאמין לך,‬
‫בגלל שאתה חבר שלי, ותמיד תהיה.‬
‫אז זו התשובה שלך.‬
‫ספר לי על החלום שלך.‬
‫זה תמיד אותו חלום?‬
‫פחות או יותר, כן.‬
‫אני מטפס אל הגג,‬
‫כאילו הלכתי לאיבוד והגעתי לשם במקרה,‬
‫ואני רואה אותו,‬
‫לבוש סחבות,‬
‫כמו אחד שלא יודע‬ ‫מניין תבוא הארוחה הבאה שלו.‬
‫הוא פונה ומסתכל עליי…‬
‫ו…‬
‫לא נראה שהוא מזהה אותי,‬ ‫כאילו הוא לא יודע מי אני.‬
‫ואני אומר ״אבא, זה אני״.‬
‫״זה שלדון.״‬
‫זה לא נקלט.‬
‫״אבא, זה אני. שלדון.״‬
‫והוא מסתובב בחזרה, עושה צעד ונופל מהגג.‬
‫אתה מנסה לעצור בעדו?‬
‫כן.‬
‫בכל פעם.‬
‫אבל אני לא מספיק אף פעם.‬
‫הורים לא אמורים‬ ‫לנטוש את ילדיהם מרצונם החופשי.‬
‫זו הפרה של הסדר הטבעי. כשזה קורה,‬
‫הפרשנות במוחו של הילד היא זו בלבד:‬
‫שהילד עשה משהו רע, ולכן זה מגיע לו.‬
‫שהוא לא הצליח למנוע זאת.‬
‫עם זאת, זה עוזר לנו להבין‬ ‫את החיבור העמוק שלך לקוד.‬
‫זה פועל עליך בכמה רמות.‬
‫כן, זו דרך ממוסדת להיות אדם טוב,‬
‫וזו גם דרך פרקטית מאוד‬ ‫להדוף את נוכחות המוות והאובדן בחיים שלך.‬
‫אבל במקצוע שלך,‬
‫יש ודאות של מאה אחוזים‬
‫שיריביך ינסו לשים קץ לחייך.‬
‫על זה אנחנו יכולים להסכים, כן?‬
‫כן, ג׳ק.‬
‫אתה יודע שכן.‬
‫יפה.‬
‫בכל תחום דומה,‬
‫בצבא ובמשטרה, לדוגמה,‬
‫ניתנת לאדם הזכות להרוג מתוך הגנה עצמית,‬ ‫או במטרה להגן על אחרים.‬
‫כן.‬
‫אבל אצל חברי איגוד הצדק שלך,‬
‫כשהם מוצאים את עצמם מול איום דומה,‬
‫עליהם לזכור את הקוד,‬
‫שהוא דרך אחרת לזכור אותך.‬
‫אנחנו לא נותנים לכעס לנצח אותנו.‬
‫אז אני פשוט נרקיסיסט ענקי?‬
‫זה מה שאתה אומר?‬ ‫-לא,‬
‫אתה רק מקווה להישאר בחיים‬ ‫במחשבותיהם של יקיריך,‬
‫בניגוד למה שקרה עם אביך.‬
‫הם זהים לגמרי.‬
‫זהים מכל בחינה.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫טוב… אני מסוגל לקרוא מחשבות.‬
‫אתה יורה אש מהעיניים. אז יש את זה.‬
‫ומה לגבי זה?‬
‫איך זה הגיע לתוכו?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אבל צורת ההרכבה של זה,‬
‫הטכנולוגיה,‬
‫העיצוב…‬
‫רק אדם אחד בעולם היה מסוגל לבנות את זה.‬
‫ג׳ורג׳.‬
‫סקייפוקס.‬
‫למה שג׳ורג׳ ירצה להרוג אותנו עכשיו,‬ ‫אחרי כל השנים?‬
‫ולמה להסתיר את כל זה‬ ‫בתוך העתק של בלאקסטאר?‬
‫זה חסר כל היגיון.‬
‫ג׳ורג׳ תמיד אהב חידות,‬
‫ולעשות צחוק על חשבוני.‬
‫הוא בטח נהנה להיות היחיד‬ ‫שיודע מה שורת המחץ.‬
‫אנחנו לא יכולים לשאול אותו.‬ ‫שנים חיפשנו אותו, ואפילו לא התקרבנו.‬
‫אולי יש מישהו שיכול לעזור לנו.‬
‫אתה בטוח שזה שם?‬
‫מה קורה פה?‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אייווה.‬
‫הביתה.‬
‫אמרתי שאנחנו צריכים לדבר.‬
‫זה בקשר לאביך.‬
‫טוב… אני רואה פה רק מכנסיים.‬
‫איפה הבחורה הזאת?‬
‫איפשהו בסביבה. לא יודע.‬
‫סליחה, אנחנו מחפשים את גרייס קנדי.‬ ‫ראית אותה?‬
‫אני יודעת לזהות ריח של חרא, לארי.‬
‫אל תקרב לי אותו לאף ותגיד שזה זֵר.‬
‫באמת, גרייס… תהיי רצינית.‬ ‫-״באמת, גרייס…״‬
‫דחוף את זה לתחת, לארי,‬
‫ואל תפסיק עד שהחרא יגיע למוח שלך,‬
‫אם נשאר בו מקום לעוד חרא.‬
‫מה אתה מסתכל, סנאי?‬
‫יופי.‬
‫אם באתם לתבוע ממני את כל רכושי,‬ ‫הנה הוא.‬
‫לא… זו לא הסיבה שבאנו, מיס קנדי.‬ ‫-גרייס.‬
‫לא צריך גינונים אחרי שמישהו נוזף בי.‬
‫ואני מתנצל על התנהגותי בפעם שעברה, פשוט…‬
‫לא ידעתי חלק מהדברים ההם על אבי, ו…‬
‫בטח הייתי מגיבה כמוך,‬ ‫רק בצורה פחות מנומסת.‬
‫הוא גם מדבר, או שהוא בובה?‬
‫הוא מדבר, כן. ג׳ורג׳ האצ׳נס.‬
‫כן,‬
‫ראיתי אותך במדורי הרכילות.‬
‫אתה יפה יותר בשחור־לבן.‬
‫אני מחבב אותה.‬
‫ובכן… תסתכלו היטב, בחורים,‬
‫כי היא קמה והולכת.‬
‫רגע… התפטרת?‬
‫לפי אחת הגרסאות.‬
‫לפי גרסה אחרת,‬
‫״זו תקופה קשה לא רק לקפיטליסטים״.‬
‫אז הם החליטו לחסוך משכורת‬ ‫של עובדת אחת, בגלל ש…‬
‫אני נקבה בחצאית,‬ ‫ולא איזה טמבל שמנופף בבולבול שלו.‬
‫נתון לוויכוח.‬
‫איפה הספל שלי?‬
‫מיס קנדי, אם תרשי לנו…‬ ‫-איפה הספל שלי?‬
‫ברשותך, יש לי הזדמנות בשבילך…‬
‫טוב!‬
‫היא על השולחן.‬
‫טוב, מי לקח לי את הספל?‬
‫איזי…‬
‫אתה בטוח לגבי זה?‬
‫כן. היא הייתה במרתף…‬
‫מוטב שתהיה שם ולא תכרסם לך את הרגל.‬
‫באתם להכות שורשים, או שיש לכם משהו לומר?‬
‫אני רוצה להציע לך עבודה.‬
‫לי?‬ ‫-גם אני הגבתי ככה.‬
‫אני מרכיב משלחת,‬
‫ואני רוצה שתצטרפי ותתעדי הכול.‬
‫משלחת לאן?‬
‫טוב, זה…‬
‫מה זה משנה?‬
‫שיעור האבטלה עולה על 20 אחוזים.‬
‫גם אם תהיה לך נחיתה רכה בעיתון אחר,‬ ‫אישה לא תקבל מטלות מעניינות, נכון?‬
‫אם תבואי איתנו, תרוויחי כסף,‬ ‫וגם תשיגי סקופ של פעם בחיים.‬
‫מה לארי יגיד על זה?‬
‫עם קצב דיבור כזה,‬ ‫פלא שהלשון שלך לא על הרצפה.‬
‫למה אני?‬
‫זה מורכב.‬
‫תפשט.‬
‫היה לי חיזיון…‬
‫…על עתיד טוב יותר.‬
‫בשבילך.‬
‫בשביל המדינה.‬
‫בשביל כולם, למעשה.‬ ‫-כן.‬
‫אז מה החלטת?‬
‫את תעמדי שם עם הפח שלך, או…‬
‫תראי לגברים האלה‬
‫למה בחורה כמוך מסוגלת?‬
‫היי.‬
‫הבאתי לך כריך.‬
‫תודה. אין לי ממש תיאבון.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני בסדר.‬
‫למה אתה עדיין כאן?‬
‫חשבתי על זה.‬
‫המון.‬
‫מה היה קורה אם זה היה אבא.‬
‫או הדוד וולט.‬
‫או את.‬
‫במה זה היה טוב יותר, אימא?‬
‫כאילו…‬
‫זה לא היה טוב יותר.‬
‫לא בשבילנו.‬
‫גרייס!‬
‫קיוויתי שניפגש.‬
‫שלום, ברנבס.‬
‫את נראית מקסימה כתמיד.‬
‫אם כי, אני מוכרח לומר…‬
‫תמיד העדפתי אותך באדום.‬
‫ברנבס…‬
‫למזלך, אני אוהבת אדום.‬
‫טוב, נראה לי שסיימנו.‬
‫האיגוד מודה לך על עזרתך.‬
‫אתה יודע איפה היציאה.‬
‫בעצם, וולטר הזמין אותי להישאר.‬
‫באמת?‬
‫יש סיכוי שאצליח לחדור למחשבות של בלאקסטאר,‬
‫לחפש בזיכרונות שלו.‬
‫איך? הוא מת.‬
‫אולי אוכל להחיות חלקים‬
‫מההיפוקמפוס ומקליפת המוח שלו,‬ ‫אם ברנבס יצליח לשחזר את האזורים הפגועים.‬
‫תרגום:‬
‫את זקוקה לי.‬
‫הסתכל דרכנו, כאילו היינו אוויר.‬
‫איך זה הוגן?‬
‫אנחנו נמצא משהו.‬
‫זה ייקח זמן.‬
‫הזמן לא ישנה את הצבע‬ ‫של האיש שמחלק מקומות עבודה.‬
‫זה מספיק. תודה.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫הם אורחים, ילד!‬
‫תתנהג בהתאם.‬
‫זה בסדר, גב׳ סמול.‬
‫לא בבית שלי!‬
‫בירדי,‬
‫תיתני לנו לשוחח ביחידות?‬
‫אכין עוד תה.‬
‫תתנהגו יפה, שניכם.‬
‫הוא צודק.‬
‫מה לעזאזל אתם עושים פה?‬
‫מצאתם עבודה?‬ ‫-אילו מצאנו, היינו בוהים בכם?‬
‫טוב, בואו נירגע לרגע.‬
‫אני לא מכיר אותך.‬
‫אתה רוצה רגע להירגע?‬ ‫אתה מוזמן לצאת החוצה.‬
‫רגע. לא מדובר עליי.‬
‫מדובר על הבן שלך.‬ ‫-עליי?‬
‫הוא הסתבך?‬ ‫-לא.‬
‫לא, זאת לא צרה. זאת הזדמנות.‬
‫ואני רוצה שתהיה שותף, פיץ.‬ ‫-שותף במה?‬
‫משלחת. נשיג ספינה וצוות במרוקו.‬
‫מרוקו?‬ ‫-תקשיבו עד הסוף.‬
‫אני לא יודע שום דבר על האוקיינוס,‬
‫ואני לא צריך טובות, מר סמפסון.‬
‫תקשיב, אתה תעשה לי טובה. אני צריך…‬
‫אני צריך אנשים שאוכל לסמוך עליהם.‬
‫ולאן תפליגו אחרי שתעזבו את מרוקו?‬
‫טוב, זה…‬
‫זה סוד.‬ ‫-למה?‬
‫כי אחרת, כולם ינסו להגיע לשם לפנינו.‬
‫אני לא מעוניין.‬
‫אשלם לך.‬
‫סכום שהיית מרוויח בחצי שנה במפעל.‬
‫כן, וגם מה שנמצא כשנגיע ליעד,‬
‫יתחלק בינינו, שווה בשווה.‬
‫כן, שווה בשווה.‬
‫זה מסוכן?‬
‫לא.‬ ‫-אולי. כן…‬
‫טוב… אולי.‬ ‫-קצת.‬
‫אבל כשנמצא את מה שאנחנו מחפשים,‬ ‫נוכל להעסיק שוב את כל הפועלים,‬
‫כולל את אביך.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫הזדמנות של פעם בחיים.‬
‫בחייך.‬
‫המשפחה שלי צריכה אותי כאן.‬
‫אתם יודעים איפה הדלת.‬
‫לא, פיץ… אתה לא מבין.‬
‫לא. לא…‬
‫שמעתם אותו.‬ ‫-טוב, של…‬
‫זאת הזדמנות של פעם בחיים.‬ ‫-בוא, של.‬
‫הזדמנות של פעם בחיים!‬ ‫-עופו מפה!‬
‫בא הנה ככה, אחרי מה שהוא עשה לנו…‬
‫כן.‬
‫באיזו זכות,‬
‫הוא בא הנה ומציע לך…‬
‫הזדמנות של פעם בחיים?‬
‫לא גירשת אותו הרגע?‬
‫לא מכבסים כביסה מלוכלכת כשיש אורחים,‬
‫וכל מי שנכנס בדלת הזאת הוא אורח,‬
‫כמו שאימא שלך אמרה.‬
‫אתה רוצה שאחזור בזחילה‬ ‫לאיש שגנב מאיתנו הכול?‬
‫אבא שלו היה הגנב.‬
‫הבן שלו מנסה לכפר על זה.‬
‫אני לא מאמין שאתה בעד.‬
‫אני רוצה שתחשוב, בן,‬
‫ולא מתוך כעס ומרירות.‬
‫אני רוצה שתשתמש בראש שלך,‬ ‫כמו שאימא שלך ואני לימדנו אותך.‬
‫אין פה שום דבר בשבילך, בן.‬
‫אין עבודה, אין…‬
‫אמרת שנמצא משהו.‬
‫מה כבר יכולתי להגיד לך?‬
‫היה מספיק גרוע כשהמדינה עמדה על הרגליים,‬ ‫אבל עכשיו,‬
‫המקסימום שגבר שחור יכול לקבל‬ ‫זה בעיטה בפרצוף כשהוא רוצה להתפרנס.‬
‫בוא נחזור פנימה.‬
‫חייבים לספר לו את האמת.‬
‫נראה לך שזה יעזור?‬ ‫עוד יאשפזו את שנינו בבית משוגעים.‬
‫אנחנו זקוקים לו, ג׳ורג׳.‬
‫אם זה נועד לקרות, זה נועד לקרות.‬
‫אחרת, מה הטעם?‬
‫אני מסכים.‬
‫אבל אני רוצה את הכסף מראש.‬ ‫-בסדר.‬
‫למשפחה שלי, למקרה שיקרה משהו.‬
‫הכול יהיה בסדר, פיץ. אני מבטיח לך.‬
‫מראש. כל הסכום.‬
‫תראו תראו!‬
‫אולי לא התחלקת על השכל למרות הכול.‬
‫טוב…‬
‫תודה.‬
‫אז…‬
‫לא ראיתי את אבי מגיל 12.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫תאמין לי.‬
‫להאמין לך?‬
‫למה שאאמין לך? אתה לא בדיוק אזרח למופת.‬
‫אבא שלי עזב לפני שלמדתי‬ ‫לנגב לעצמי את התחת.‬
‫אז מה שנדמה לך שאני…‬
‫אין לזה שום קשר אליו.‬
‫אתה לא היחיד שנפגע ממנו, אתה יודע.‬
‫הוא היה חבר שלי.‬ ‫יותר מזה, הוא היה בן משפחה.‬
‫לא חשבתי שהוא יבגוד בנו.‬
‫לפי הגרסה של אימא שלי,‬
‫אתם בגדתם בו.‬
‫כן?‬
‫כל אחד רואה את העולם כמו ש…‬
‫אני רואה אותו כמו שהוא.‬
‫אני צריך לדבר איתו,‬
‫לפני שהמצב יידרדר עוד יותר.‬
‫כבר אמרתי לך, אני לא יודע איפה הוא.‬
‫כן? אולי הדבר הזה יודע.‬
‫אתה חושב שלא חשבתי על זה?‬
‫נסה בשבילי.‬
‫קח אותנו לאבא שלי.‬
‫הוא לא פה, מה?‬
‫אמרתי לך.‬
‫זו בדיחה?‬
‫כן. בדיחה גדולה.‬
‫כל פעם שאני אומר לו לקחת אותי לאבא שלי,‬
‫הוא זורק אותי לאיזה מועדון חשפנות.‬
‫הוא כנראה חשב שזה מצחיק.‬
‫שמור על הפה שלך, בן.‬ ‫-אני לא הבן שלך.‬
‫ואני גם לא אבא שלי.‬
‫העלמתי עין ממך מתוך כבוד למי שאביך היה.‬
‫אם הוא ייצור קשר, תודיע לי.‬
‫הייתי צריך אותך, של.‬
‫כאן, איתי,‬
‫כדי שהם… ייראו את המצב דרך העיניים שלי.‬
‫ומה עשית?‬
‫ברחת עם החבר שלך.‬
‫אתה חייב להבין…‬ ‫-זה נגמר.‬
‫הברזת, והם הצביעו נגדנו.‬
‫הם ימכרו את החברה במחיר הפסד.‬
‫עם קצת מזל, לא נפסיד את הבית.‬
‫זה לא חשוב.‬
‫של…‬ ‫-החברה, הדירקטוריון… כל זה לא חשוב.‬
‫תיתן לנו לדבר ביחידות?‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אחכה בחוץ.‬
‫וולט, אני יודע שאתה כועס עליי,‬
‫אבל אני צריך שתקשיב לי לרגע, טוב?‬
‫טוב.‬
‫דבר.‬
‫הייתה לי עוד התפרצות…‬
‫כשהייתי בקנזס.‬
‫אבל ראיתי משהו שם.‬
‫ראיתי…‬
‫ראיתי נקודות ציון,‬
‫באמצע האוקיינוס האטלנטי.‬
‫נקודות ציון?‬ ‫-כן.‬
‫של מה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע, אבל יש שם משהו.‬
‫יש שם משהו שישנה את חיינו.‬
‫את חיינו?‬ ‫-כן.‬
‫ואני רוצה שתבוא איתי. בבקשה, אני…‬
‫אני צריך אותך.‬
‫איך ההרגשה?‬
‫להזדקק לאחיך?‬
‫בחייך. אתה לא מקשיב לי.‬
‫ביקשתי ממך דבר אחד, של:‬ ‫שתהיה פה היום.‬
‫הייתי צריך אותך…‬ ‫-זה לא חשוב.‬
‫כל זה לא חשוב.‬
‫זה היה חשוב לי.‬
‫אתה בטוח שאין לך כוחות?‬
‫הסימנים שיהיו עליי מחר יוכיחו את זה.‬
‫סליחה.‬
‫אבא שלך היה אצלי היום.‬
‫שיט.‬
‫מה את עושה?‬
‫ככה זה תמיד מתחיל, אתה יודע?‬ ‫-היי…‬
‫שיחה ידידותית, ואז, לאט לאט,‬
‫הוא יפחיד לך את הצורה,‬
‫עד שתבין שזה פשוט…‬
‫לא שווה את זה.‬
‫הוא לא דיבר איתי עלייך.‬
‫לא?‬
‫לא נראה לי שהוא יודע על…‬
‫מה שזה לא יהיה, בינינו.‬
‫מה הוא רצה?‬
‫חיפש את אבא שלי.‬
‫אז מה אמרת לו?‬
‫את האמת.‬
‫על פי רוב.‬
‫ורק שתדעי,‬
‫אבא שלך לא מפחיד אותי.‬
‫שלדון סיפר לי מה אמרת לו.‬
‫קצת חריף, לא?‬
‫הוא היה צריך לשמוע את זה…‬
‫ממישהו שאכפת לו.‬
‫אתה יודע שאכפת לי.‬
‫יש לך דרך מוזרה להראות את זה, האמת.‬
‫כנות היא שם המשחק, מה?‬
‫בסדר.‬
‫קשה להיות אכפתי כלפי מישהו‬
‫כשאתה מקנא בו כל כך שזה מוציא אותך מדעתך.‬
‫הוא חולה, ג׳ורג׳.‬
‫ואתה…‬
‫אתה מזין את האשליות שלו,‬
‫כאילו זה ספורט או משהו כזה.‬
‫״סמפסון פלדה״ מתה ברגע שאביכם קפץ מהגג.‬
‫מה?!‬ ‫-ההיצמדות לזה היא האשליה שלך.‬
‫מה אתה יודע על הצלת עסק?‬
‫כל מה שיש לך ניתן לך על מגש של כסף.‬
‫חתיכת אפס שחצן…‬
‫לא מדובר פה על הצלת המפעל, וולט,‬
‫אלא על להציל אותך!‬
‫שלדון רק מנסה לעשות את אותו הדבר, בדרכו.‬
‫אז אתה מאמין לו?‬
‫לחזיונות שלו.‬
‫אתה באמת מאמין שיש שם משהו,‬ ‫באמצע האוקיינוס?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אני רק יודע שהוא זקוק לזה.‬
‫הוא זקוק למסע הזה כדי להחלים.‬
‫אולי הוא לא היחיד.‬
‫רגע, יותר לאט. אתה רוצה שאסע לאן?‬
‫מרוקו. שם נמצא את הספינה, אני חושב.‬
‫ו…‬
‫וולט הסכים לזה?‬
‫וולט לא הסכים בהתחלה.‬
‫חשבתי שכל היוזמה תקרוס,‬
‫אבל איכשהו, ג׳ורג׳ שכנע אותו.‬
‫אני לא יודע מה הייתי עושה בלי ג׳ורג׳.‬
‫שלדון, עצור.‬
‫אמרת שהכול יהיה בסדר.‬
‫אמרת שאתה בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫אני בסדר. זה אמיתי, כל זה.‬
‫ראית אותי?‬
‫בחזיונות שלך?‬
‫הייתי שם?‬
‫לא, ג׳יין.‬
‫אילו מחשבות היו לך אחרי שג׳יין עזבה אותך?‬ ‫איזה נרטיב?‬
‫זה היה עונש…‬
‫בגלל שלא הייתי מספיק טוב.‬
‫זה לא מה שהיא אמרה לך, נכון?‬
‫בסדר. הבנתי.‬
‫הקוד מסמל ״להיות ילד טוב״,‬ ‫ואי אפשר למנוע אובדן וטרגדיה.‬
‫אני לא נאיבי.‬
‫אבל…?‬
‫אבל העולם לא תמיד היה‬ ‫אכזרי כל כך במתכוון.‬
‫פעם, אם נתת לילדים שלך‬ ‫את כל מה שהם היו צריכים,‬
‫הם היו בסדר.‬
‫אם היית מגן על המדינה שלך,‬ ‫היו קוראים לך ״גיבור״.‬
‫העולם תמיד היה מלא בכאוס ובחרא, ידידי.‬
‫האמונות שלך הן שנתנו לך תקווה.‬
‫״אם אהיה טוב, דברים רעים לא יקרו לי‬ ‫או לאנשים שאני אוהב.״‬
‫זו הבניה מנטלית שיצרת מזמן‬
‫כדי לגונן על עצמך מפני המציאות.‬
‫אבל המציאות תמיד מנצחת בסוף,‬
‫ולא משנה כמה אנחנו נלחמים בה.‬
‫אז מה אתה אומר?‬
‫שאין הבדל בין טוב לרע?‬
‫שמוסר הוא בעצם רק תרגיל אינטלקטואלי?‬
‫לא.‬
‫אני טוען שאתה קיים בעולם מעשה ידיך,‬
‫עולם של שחור ולבן, טוב ורע,‬
‫ושזה הגן עליך, על פי רוב.‬
‫אבל…?‬
‫אבל זה לא משאיר מקום לעולם כמו שהוא באמת,‬
‫ולאופן שבו רוב בני האדם חיים בו:‬
‫בגוונים של אפור.‬
‫חוששני שנצטרך להמשיך בשבוע הבא.‬
‫טוב.‬
‫תודה, ג׳ק.‬
‫לפעמים נדמה לי שאתה‬ ‫היחיד שאני יכול לדבר איתו.‬
‫כמה מעניין שהאדם היחיד‬ ‫אליו אתה פונה בבקשה לעזרה‬
‫הוא האיש שניסה להרוג אותך במשך 20 שנה.‬
‫האמת, ג׳ק… אף אחד אחר לא מבין אותי.‬
‫- הפושע הגאון ג׳ק הובס בכלא השמור -‬
‫אתה תמיד יודע איפה למצוא אותי.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬