Někdy mám pocit, že se proti mně spikl svět.
Jak to?
S Grace nám to skřípe.
- Nemůžeš všechno řídit! - Chloe je jak urvaná ze řetězu.
Všechno mi vyčítá.
Nechtěla jsem bejt tvá dcera a už vůbec ne zdědit tvý schopnosti.
Brandon zabil Blackstara.
Nebo jeho kopii či co.
Nemyslí si, že pochybil, a 78 % národa s ním souhlasí.
Sedmdesát osm procent lidí věří, že Kodex, kterým se celý život řídím…
je k ničemu.
Takže…
asi tak.
Vy tedy máte vztah se statistikou?
Zmínil jste neshody se třemi lidmi, kteří jsou vám nejbližší,
a pak máte konflikt s procenty.
Napadá vás, proč je to číslo tak významné?
Protože jaký má smysl konat dobro, když to tak nikdo nevnímá?
Kdy se pro vás stalo konání dobra stěžejním?
No…
Pár dní po otcově smrti
jsem seděl v jeho pokoji s lahví whisky v ruce.
- V roce 1929, hned po krachu? - Ano, hned potom.
- Kde jste vzal whisky? - Proč?
No, jste dobrý člověk,
a do 33. roku byla prohibice.
Pokračujte.
Sedím s tátovou whisky nad článkem, co o něm napsala Grace.
Zapíjím každý odstavec o tom, co táta napáchal, a o čem jsem nevěděl.
Tehdy jsem si řekl, že když nic neotupí ten pocit zrady a zklamání,
že si zvolím jiný směr, že napravím otcovy hříchy.
Tím, že budu jeho přesným opakem.
Tím, že budete konat dobro.
Shodly jsme se s matkou, že ten sál je ideální, tak říkám: „Berem.“
Najednou se ve zdi otevřou dvířka,
vyleze takový mužíček v obřím klobouku
a chce po mně 500 dolarů na ruku, jako by nevěděl, že je krize.
Ptám se, na co to chce, a on: „Na kořalku, přece nechcete svatbu nasucho?“
Fairmont řídí mafie.
Dokolečka, dokola…
- Co je? - Promiň, Jane.
Jsi doma.
To je to hlavní.
Někdo blízkej?
Sheldone?
Dycky je to někdo blízkej.
Takže Fairmont padá?
Miriam měla pravdu, je to tam nádherný.
Slyšíš to? To zvonění?
- Třeba to usmlouváš. - Nemůžu, máme schůzi rady.
Vem si volno.
- Víš, kde začít. - Dvacet osm. Šestnáct.
Víš, kam se vydat. Víš to.
- Třicet čtyři. - Už na tebe čekají.
Čtyřicet sedm. Sheldone, tak dělej!
- Šestnáct. - Shele?
- Najdi nás. - Sheldone!
Čekáme.
My čekáme.
Tátovy hodinky?
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Pan primář ať volá linku 5465.
Vzalas něco, co ti nepatří.
A co s tím uděláš, blbečku?
Copak, zase se vysypal traktor?
Ahoj.
Ne, jen jsem se chtěl protáhnout.
- Kdes byla? - V Nussa Tengaře vybuchla sopka.
Odvedla jsem vesničany a poslala lávu do moře.
Jo.
- Mám pěkný fotky, chceš se mrknout? - Moc rád, jen to tady dodělám.
Nemám ti poslat Brandona?
- Není doma. - Je na hlídce?
Poslal jsem ho do Unie na Blackstarovu pitvu.
Vážně?
Musí to vidět, Grace.
Jenže Sheldone, o tom nemáš právo rozhodovat sám.
Nebylas tady.
Kecy.
- Musí vidět následky svých činů. - To není lekce, ale trest.
Odkdy se to vylučuje?
Sheldone, on už přece ví, že to podělal,
že tě zklamal, že zklamal Utopiana.
Tak proč mu v tom ještě máchat nos?
Není žádný štěně.
Musí se naučit zodpovědnosti a že nese následky za svoje činy.
- Nevychováváme jen syna. - Taky lidskou bytost.
Někdy mám pocit,
že zapomínáš, že tyhle dvě věci nelze vzájemně vyloučit.
SPRAVEDLNOST
- Ten kretén měl dorazit před hodinou. - Vždycky chodí pozdě.
Miluje dramatický vstupy.
Jak to zvládáš?
Proč se mě všichni ptají? Jsem v pohodě.
Nezníš tak.
Přehrávám si tu bitvu v hlavě.
Znova a znova, a je čím dál nejasnější.
Co bys dělal ty?
Nemám tvou sílu.
- Ani tátovu, to nemá nikdo. - To není odpověď.
Upřímně…
žádnou nemám.
Vím jenom, že jsme tady.
Učinil jsi rozhodnutí, a jsme tady.
To se nezmění.
Vidíš?
ČEST
Brandonku.
Když jsme se viděli posledně, byl jsi malý hošík.
- Pane Wolfe. - Říkej mi Barnabasi.
Jsme skoro rodina.
Být tvá matka rozumnější, říkal bys mi tatínku.
Nech si ty kecy a dej se do práce, Barnabasi.
Nenuť mě ti nechat zmizet oděv, Waltře.
Nikdo není zvědavý na tvého seschlého bimbáska.
Ahoj, miláčkové!
Prosím, nevstávej.
- Fitzi, začni. - Dobře.
Má stejnou zbroj jako původní Blackstar.
Je srostlá s podkožní tkání, nelze ji sundat bez zničení…
Ano, ano, je to velice obtížné a dalece přesahující tvé chabé schopnosti.
Všichni prosím ustupte.
Pokud nechcete mít ozářené reprodukční orgány.
- Roztrháš tkáň. - Neruš mě.
Je to krapítek těžší, než být lidskou žárovkou.
Tlustý střevo váží přes sedm kilo. To je ale velkej parchant.
Máš postřeh, děvče.
Pomoz mi vyndat játra.
- Běž radši ven. - Zvládnu to.
Jestli budeš zvracet, tak ne na mě. Biologický materiál neovládám.
Ten kabát je z italského kašmíru.
Počkat, něco tam je.
Co to sakra je?
- Barnabasi? - Momentíček.
Zajímavé.
To je ono.
Co to je?
Počkat.
Něco tam je.
Něco je uvnitř.
Pane Sampsone?
Ano?
Očekává vás v hlavním pokoji, pane.
Díky, Cuthberte.
Měls pravdu, Georgi. Ta farma je skutečná.
Tohle bylo ve sklepě na stole.
- To jsou souřadnice. - V Atlantiku. Něco tam je, Georgi.
Proto se to všechno děje.
Farmářova rodina seděla ve sklepě u stolu.
- Viděl jsem je… - Co tam dělali?
Co?
Říkáš, že seděli ve sklepě, ale co tam dělali?
Oni…
Farmář je zabil, než jsem přišel, a pak…
se mi zastřelil přímo před očima.
Fakt se to stalo, Georgi, nejsem blázen.
Něco… Já nevím…
mě volá, nás všechny.
- Nás všechny? - Ano.
Farmářova mrtvá rodina náhle zmizela.
U toho stolu najednou seděl Walt,
jeden kluk z ocelárny, ta novinářka, co napsala o tátovi.
Bylo tam pár můžu, co neznám. Jeden mohl být lodní kapitán.
Ten druhý nevím, ale byls tam i ty, Georgi. Byls tam.
Byli jsme mrtví?
- Ne. - Seděli jsme místo těch mrtvých?
- Vím, jak to zní. - Tím si nejsem úplně jistý.
Ty vize, tvary, všechno, co se mi zjevilo,
podle mě je to nějaká skládačka, zkouška.
A všechno směřuje sem.
Co chceš hledat uprostřed oceánu?
Nevím, ale je to něco mimořádného, něco, co změní svět. Cítím to.
Pomůžeš mi?
Jak dlouho jsme přátelé?
Odjakživa.
Co bys dělal, kdybych s tím přišel já za tebou?
Chtěl bych ti věřit,
protože jsi můj přítel a vždycky budeš.
Odpověděl sis sám.
Řekněte mi o tom snu.
Je vždycky stejný?
Víceméně.
Objevím se na střeše…
jako bych tam nějak zabloudil.
A spatřím ho.
V hadrech, jako by neměl ani na jídlo.
Otočí se ke mně.
A…
vůbec mě nepoznává, jako by netušil, kdo jsem.
A já říkám: „Tati, to jsem já, Sheldon.“
Vůbec mě nevnímá. „Tati, to jsem já, Sheldon.“
Pak se otočí a prostě vykročí přes okraj budovy.
Ne! Tati, ne!
Zkoušíte ho zastavit?
Ano.
Vždycky.
Ale nikdy to nestihnu.
Rodiče nemají svévolně opouštět děti.
Je to nepřirozené, a když se to stane, dětská mysl to chápe jediným způsobem.
Že si to dítě zaslouží, protože něco provedlo.
Že tomu nezabránilo.
Vysvětlovalo by to vaše lpění na Kodexu.
Funguje vám to v několika rovinách.
Opravňuje vás to konat dobro.
Je to i praktické, minimalizuje to smrt a ztrátu ve vašem životě.
Ale ve vaší branži existuje 100% jistota,
že se vás protivníci pokusí připravit o život.
V tom se jistě shodneme, že?
Ano, Jacku.
To dobře víte.
Skvěle.
Podobné organizace, třeba armádní či policejní složky,
mají právo zabíjet v sebeobraně nebo při ochraně jiných osob.
Ano.
Ale členové vaší Unie Spravedlivých,
když ti čelí ekvivalentní hrozbě,
musejí pamatovat na Kodex.
- Další způsob, jak pamatovat na vás. - Nesmí nás ovládnout vztek.
Chcete mi říct, že jsem obří narcista?
To ne. Prostě se snažíte zůstat v povědomí lidí, které máte rád…
což váš otec nedokázal.
Jsou úplně stejný.
- Naprosto identický. - Jak je to vůbec možný?
Já umím číst myšlenky, tobě šlehá oheň z očí… takže asi tak.
A co tohle?
Jak se to do něj dostalo?
Těžko říct.
Ale jak to vyrobili, ta technologie, design…
To mohl stvořit jen jeden člověk.
George.
Skyfox.
Proč by nás chtěl George po tolika letech zabít?
A proč to schovávat do Blackstarovy kopie?
Nedává to smysl.
George miloval hádanky.
A když si ze mě mohl vystřelit.
Určitě se úplně tetelí, že nikdo kromě něj nezná odpověď.
Ani se ho nezeptáme, roky jsme po něm bezvýsledně pátrali.
Někdo by nám pomoct mohl.
Určitě je to tam?
- Promluvme si. - Iowa.
Domů.
Říkám, že si promluvíme.
Jde o tvého otce.
- Všude vidím kalhoty, kde je ta dáma? - Nevím, někde tady bude.
Promiňte, kde bychom našli Grace Kennedyovou?
Hovno zůstane hovnem. Nesnaž se mi tvrdit, že cítím růže.
- Grace, měj rozum. - „Měj rozum.“
Strč si to do prdele. A nezastavuj, dokud ti nevycákne mozek ušima,
jestli už nemáš v hlavě nasráno!
Co vejráš, ty křečku?
Jestli ze mě chcete něco vysoudit, tohle je všechno, co mám.
Proto tu nejsme, slečno Kennedyová.
Grace. Nač být formální, když jste mě minule tak sjel.
Mrzí mě, jak jsem se tehdy choval, ale…
některé věci jsem o svém otci nevěděl.
Zachovala bych se stejně, jenom míň zdvořile.
- Mluví, nebo je na ozdobu? - Jistě, že mluví. George Hutchence.
A jo, byl jste ve společenský rubrice.
- Černobílá vám sluší víc. - Líbí se mi.
Dobře si mě prohlídněte, pánové, protože odsud mizím.
Dáváte výpověď?
I tak se to dá říct. Ale i tak, že krize není jen pro kapitalisty.
Snížili stav o jednoho člověka, a jelikož mi pod sukní nebimbá pinďour…
- To bych netvrdil. - Kde mám hrnek?
- Slečno, kdybyste… - Kde mám hrnek?
Když dovolíte, mám pro vás nabídku…
- Tak hele! - Vylezla na stůl.
Tak hele! Kdo mi vzal hrnek?
Ach, Izzy.
- Víš, co děláš? - Jo. Byla v tom sklepě…
Ať tam zůstane. Nikoho nepokouše.
Zapouštíte kořeny, nebo jste mi něco chtěli?
Chci vám nabídnout práci.
- Mně? - Reagoval jsem stejně.
Pořádám expedici a byl bych rád, kdybyste ji zdokumentovala.
Jakou expedici?
- To je… - To je snad jedno.
Nezaměstnanost je skoro 20 %.
I kdyby vás vzali jinde, co bude psát sukně v podpadkách?
Zato u nás dostanete zaplaceno a ještě napíšete životního sólokapra.
Nechcete Larrymu vytřít zrak?
Zpomalte, ať vám nevypadne jazyk.
Proč já?
- To je složité. - Zjednodušte to.
- Měl jsem vizi… - Lepší budoucnosti.
Pro vás, pro naši zemi, pro všechny.
- Jo. - Tak.
Tak co? Budete tu stát s odpaďákem…
nebo těm chlapům ukážete, co ve vás opravdu je?
Ahoj.
- Přinesla jsem ti sendvič. - Dík. Nemám hlad.
Určitě?
Jo.
Co tu ještě děláš?
Přemýšlím.
Intenzivně.
Jaký by to bylo, kdyby tu ležel táta.
Nebo strejda.
Nebo ty.
Čemu by to prospělo?
No…
ničemu.
Nám určitě ne.
Grace.
Doufal jsem, že se tu potkáme.
- Ahoj, Barnabasi. - Jsi okouzlující jako vždy.
Ačkoliv musím dodat, že ses mi vždy víc líbila v rudé.
Barnabasi…
máš kliku, že mám ráda rudou.
Myslím, že jsme hotoví.
Unie ti děkuje za asistenci, ven už trefíš sám.
No… Walt chce, abych zůstal.
Vážně?
Můžu se Blackstarovi dostat do hlavy.
- Projít mu paměť. - Vždyť je po něm.
Mohl bych oživit hipokampus a mozkovou kůru.
Opraví-li Barnabas zničené tkáně.
Přeloženo: potřebujete mě.
Ignorovali nás jako vzduch. To není spravedlivý.
No jo. Něco najdem.
Chce to čas.
Čas nezmění barvu pleti toho, kdo dává lidem práci.
To stačí. Díky.
- Co tady k čertu chcete? - Je to návštěva. Chovej se slušně.
- To nic, paní. - V mém domě to nestrpím.
Birdie? Nechala bys nás chvíli o samotě?
Postavím ještě na čaj.
Chovejte se slušně. Oba dva.
Kluk má pravdu.
Co tady k čertu chcete?
- Našli jste práci? - To bysme tady nečuměli.
- Co se trochu zklidnit? - Já vás neznám.
Jestli se chcete klidnit, běžte ven.
- Tady nejde o mě, ale o vašeho syna. - O mě?
- Má průšvih? - Ne, vůbec ne. Je to příležitost.
- Mám pro tebe návrh. - Jakej návrh?
Expedici. V Maroku najmeme loď s posádkou.
- V Maroku? - Vyslechněte nás.
V moři se nevyznám a od vás nic nechci…
- Pane Sampsone. - Já žádám o pomoc tebe. Potřebuju…
někoho, na koho je spoleh.
A kam chcete z Maroka cestovat?
To je…
- Tajné. - Proč?
Protože by nás mohl někdo předběhnout.
Nikam nejedu.
Zaplatím ti. Půlroční plat z ocelárny.
A veškerá kořist se rozdělí rovným dílem.
Ano, rovným dílem.
Je to nebezpečný?
- Ne. - Možná. Jo.
- No, možná. - Trochu.
Ale až najdeme, co hledáme, vrátíme práci všem z ocelárny, i tátovi.
Co ty na to?
Životní šance, no tak.
Tak co?
Rodina mě potřebuje tady. Vyprovoďte se sami.
- Fitzi, ty to nechápeš. - Vy to ne… Dost.
- Slyšeli jste ho. - Shele, pojď.
- Je to životní šance. - Pojď, Shele.
- Vypadněte. - Jdeme.
Že se nestydí, po tom, co nám udělal.
Jo, taková drzost si sem klidně přijít a nabídnout ti životní šanci.
Vždyť jsi je vyhodil.
Před návštěvou se špinavý prádlo nevětrá.
A kdo projde těma dveřma, je návštěva.
Maminka má pravdu.
Mám dolézat za chlapem, co nás okradl?
Okradl nás jeho otec.
Syn se to snaží napravit.
- Jak mě do toho můžeš nutit? - Nutím tě přemýšlet, synu.
A ne mít rudou mlhu před očima.
Mysli hlavou, jak jsme tě to s mámou učili.
Tady tě nic nečeká, synu.
Není tu práce.
- Říkals, že něco najdem. - A co mám asi říct?
Už před krizí jsme to měli těžký,
ale když si teď černoch dovolí žádat o poctivou práci, dostane leda kopanec.
Musíme se tam vrátit.
Musíme mu říct pravdu.
To určitě pomůže, skončíme oba ve svěrací kazajce.
Potřebujeme ho, Georgi.
Co se má stát, stane se. Jinak to nemá smysl.
Jdu do toho. Ale prachy předem.
- Dobře. - Pro rodinu, kdyby se mi něco stalo.
Všechno dobře dopadne, Fitzi. Slibuju.
Prachy předem.
Pane jo, kdo by to byl řekl.
Možná ti fakt nepřeskočilo.
Tak jo.
Děkujeme.
Nuže?
Od dvanácti jsem tátu neviděl.
- Víš to jistě? - Jo.
- Věř mi. - Věřit ti?
Proč bych to dělal? Nejsi zrovna vzorný občan.
Když táta zmizel, neuměl jsem si ani vytřít prdel.
Ať si o mně myslíš cokoli,
on za to nemůže.
Nejseš jedinej, komu ublížil.
Byli jsme přátelé. Byl jako člen rodiny.
Netušil jsem, že půjde proti nám.
Podle mámy…
to bylo naopak.
Jo?
- No… všichni máme svou pravdu. - Vím, jaká je pravda.
Musím s ním mluvit.
- Než se to vymkne kontrole. - Říkám, že nevím, kde je.
Ale ta věc možná ano.
Myslíš, že mě to nenapadlo?
Schválně.
Vezmi nás k tátovi.
- Tady asi nebude. - Říkal jsem to.
- To má být vtip? - Jo, a velkej.
Kdykoli řeknu, že chci za tátou, hodí mě to do jiný kozičkárny.
Muselo mu to přijít popíči vtipný.
- Mluv slušně, synku. - Nejsem tvůj syn.
A už vůbec nejsem svůj otec.
Nechávám tě na pokoji z úcty k tomu, kým býval tvůj otec.
Jestli se ozve, chci to vědět.
Potřeboval jsem tě, Shele.
Tady. Při sobě.
Aby pochopili, o co mi jde.
A ty? Někde běháš s kámošem.
- Pochop… - Je po všem.
Neukázal ses, přehlasovali nás.
Prodají firmu za pár šupů.
Snad nám nechají dům.
Nezáleží na tom.
- Shele… - Na firmě, radě, na ničem.
- Necháš nás o samotě? - Jistě.
- Prosím. - Počkám venku.
Vím, že jsem tě naštval.
Ale musíš mě vyslechnout, ano?
Dobře.
Mluv.
Měl jsem další záchvat,
tam v Kansasu.
A něco jsem tam viděl.
Viděl jsem…
souřadnice doprostřed Atlantiku.
- Souřadnice? - Jo.
K čemu?
To nevím.
Ale něco tam je. Něco, co změní naše životy.
- Naše životy? - Ano.
Chci, abys jel se mnou. Prosím.
Já tě potřebuju.
Jakej je to pocit?
Potřebovat bráchu.
- No tak, poslouchej mě. - Žádal jsem tě, abys tady dneska byl.
- Potřeboval jsem… - To je jedno.
Nezáleží na tom.
Mně na tom záleželo.
Určitě nemáš schopnosti?
Počkej, až mi naskáčou modřiny.
Promiň.
Byl za mnou tvůj otec.
Do hajzlu.
Co to děláš?
Takhle to vždycky začíná.
Nejdřív přátelskej pokec, pak tě začne čím dál víc zastrašovat,
až si uvědomíš…
že to nemá cenu.
Kvůli tobě za mnou nebyl.
Fakt?
Podle mě ani neví o tomhle…
Ať je to cokoli.
Co teda chtěl?
Hledá mýho otce.
A cos mu řekl?
Pravdu.
Převážně.
A abys věděla,
tvýho tatíčka se nebojím.
Sheldon mi řekl, cos mu řekl.
Nepřehnals to trochu?
Někdo mu to říct musel.
Komu není ukradenej.
Mně není, to víš.
Dáváš to najevo zvláštním způsobem.
Chceš si hrát na upřímnost?
Tak dobře.
Jak můžeš mít rád někoho, kvůli komu pukáš závistí?
Je nemocnej, Georgi.
A ty…
ty jeho iluze jenom přikrmuješ.
Jako by ses v tom vyžíval.
Sampsonovy ocelárny zemřely s tvým tátou.
- Cože? - Lpět na nich je tvá iluze.
Co ty víš o zachraňování podniku?
Všechno ti přistane na zlatým podnose.
Ty arogantní frac…
Ty nezachraňuješ fabriku, Walte, zachraňuješ sám sebe.
Sheldon dělá totéž, ale po svým.
A ty mu věříš?
Jeho vizím?
Vážně věříš, že uprostřed oceánu něco je?
Nemám ponětí.
Ale vím, že to potřebuje.
Potřebuje tu výpravu, aby se uzdravil.
Možná není sám.
- Počkej. Kam, že chceš, abych jela? - Do Maroka, tam seženeme loď.
A…
- Walt souhlasil? - Zpočátku ne.
Všechno by šlo do kopru, ale George ho nějak přesvědčil.
Co bych si bez George počal.
Počkej, Sheldone.
Říkals, že všechno bude v pořádku.
- Že ses uzdravil. - Ano.
Tohle je skutečný. Všechno.
Viděls i mě?
Ve svých vizích?
Byla jsem tam?
Nebyla.
Co se vám honilo hlavou, když vás Jane opustila?
Byl to trest za to…
že jsem nebyl dost dobrý.
- To vám však neřekla, že? - Chápu.
Kodex symbolizuje poslušného chlapce a že ztrátě a zármutku nezabráníme.
Nejsem naivní.
Ale?
Svět nebýval takhle cíleně krutý.
Bývalo to tak, že když jste dali dětem, co potřebovaly, měly se dobře.
Kdo chránil vlast, byl považován za hrdinu.
Svět byl odjakživa chaotický a na hovno, příteli.
To víra vám dávala naději.
„Když se budu chovat vzorně, mně a mým blízkým se nic nestane.“
Kdysi dávno jste si to vsugeroval, abyste se chránil před realitou.
Jenže realita vždycky zvítězí, ať proti ní brojíme sebevíc.
Podle vás mezi dobrem a zlem není rozdíl? Morálka je nějaké intelektuální cvičení?
Ne.
Chci říct, že žijete ve světě, který jste si sám vytvořil.
Ve světě černé a bílé, dobra a zla. Poměrně dobře vás chrání.
Ale?
Ale nepřipouští skutečnou podstatu světa, ani způsob, jak v něm většina lidí žije.
V odstínech šedi.
Je mi líto, ale budeme pokračovat za týden.
Dobře.
Díky, Jacku.
Někdy mám pocit, že jste jediný, kdo mi rozumí.
Nepřijde vám zvláštní, že se chodíte radit s někým,
kdo se vás už dvacet let pokouší zabít?
Upřímně, Jacku, nikdo jiný mi nerozumí.
GENIÁLNÍ ZLOČINEC ZA MŘÍŽEMI
No, však víte, kde mě najít.
Překlad titulků: Jiří Nehyba