Vem gjorde så?
Jag.
Nån jävlas med er. Står det "tillverkad i Kina" i baken på den?
-Det där är en billig kopia. -Hur vet du det?
Jag hade svalt er lilla pojke hel och skitit ut honom i bitar.
-Ta av bojorna, så testar vi. -Brandon.
Han är långt ifrån redo.
Kanske blir han det aldrig.
Borde inte han sys in för det här?
-Lås in honom igen. -Jag fattar.
Reglerna gäller inte när det är din grabb som dödar. Snacka om dubbelmoral.
Fy fan!
Tror ni inte det här kommer ut? Jag har beundrare där ute!
Jösses, vad han snackar.
-Det har han alltid gjort. -Men den här sa inte ett ord.
Nej.
Vad tror ni?
En klon? En parallell dimension? En hamnskiftare?
-Hur som helst behöver vi svar. -Vi får lov att skära upp honom.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Om Blackstar inte rymde, vem var det då ni stred mot?
-Vi utreder saken. -En fråga, Lady Liberty.
-Hur ses säkerheten över på anstalten? -Inget tyder på att den har brustit.
Den andra Blackstar kom inte därifrån.
LÄGG NER UNIONEN!
Det rapporteras om hämndaktioner från kriminella.
Är det nåt ni känner till?
Vi har kontakt med myndigheterna. Om vi får indikationer om hot…
Var är Paragon?
Han avlägger just nu rapport.
Har han nåt att meddela?
Ja.
Paragon beklagar att en motståndare miste livet, oavsett omständigheterna.
En undersökning visar att 78 % stöder er sons avrättning av en superskurk.
Börjar er vurm för frihetsberövande bli en fara för allmänheten?
Unionen anser…
Då borde de 78 procenten begrunda vilket slags land de vill leva i.
Dödligt våld utan rättegång är inte rättvisa.
Men hur ska ni skydda oss från superskurkar?
Din farfar hade älskat det där.
Jag vet att det inte har varit enkelt att vara min son.
Hyllad av en allmänhet som i nästa stund vill störta en i gruset.
Det du gjorde mot Blackstar kan inte bli ogjort, Brandon.
Blackstar?
Allt du gör får konsekvenser för familjen.
Vi måste vara förebilder. Du måste vara en förebild.
-Chloe kom inte ens till Nebraska. -Jag pratar inte om Chloe.
Hon super och knarkar, men jag lever inte upp till förväntningarna?
-Tala inte så om din syster. -Vadå?
Som hon talar om alla andra i familjen?
Ja. Sluta sjunka till andras nivå så fort nån gör dig förbannad. Stå över dem.
Mina vänner var döda.
Det stod mellan Blackstar och dig.
Pappa!
Jag valde dig, pappa.
Och det skulle jag göra om.
Skulle inte du göra det?
Du kommer att finnas kvar långt efter mig.
En dag kommer du förhoppningsvis att bli Utopian.
Alla onda krafter du kan föreställa dig kommer att hota dig och mänskligheten…
…inte på jakt efter rättvisa, utan efter vedergällning.
Och i de stunderna kommer kodexen att vara det enda du har att luta dig mot.
Den måste stå pall, även om vi faller.
Så jag skulle bara ha låtit Blackstar slakta oss?
-Att döda är aldrig lösningen. -Säg det till mina döda vänner.
Det finns alltid ett annat sätt.
-Jag kan inte skjuta eld med ögonen. -Inte än.
Om jag sårar dig så ber jag om ursäkt.
Men en dag kommer du att vara starkare än alla andra i världen, mig inräknad.
Brandon, stanna här på gården tills det har lugnat ner sig. Samla tankarna.
-Får jag utegångsförbud? -Nej, Brandon.
Lägg av, pappa. Har du sett vad superskurkarna gör?
Stanna på gården, ligg lågt, ingen dräkt förrän jag säger till.
Är det förstått?
-Är det förstått? -Ja, pappa.
Det är inget straff, Brandon. Det är en möjlighet. Ta vara på den.
Vi sitter i skiten, men du hinner ändå hämta kemtvätten?
Det är pappas kostym, till begravningen.
Det är stängd kista. Ingen skulle veta.
Jag skulle veta.
Få se hur vi ska paketera pappa inför sista resan, då…
Kuppenheimer.
-Han blir stilig i den. -Ja.
Men vi tar en annan slips.
Han älskade den där.
-Han hatade den. -Han hade den jämt.
För att han hade fått den av dig.
Det här var hans favorit.
Den åkte på så fort du hade gått.
Han sa ju att han gillade den här.
Han sa mycket, Shel.
Jag har pratat med styrelsen.
De vill avblåsa allt.
-Va? Så kan de inte göra. -Det kan de visst.
-Vi måste prata med dem. -Jag har pratat med dem.
-Pappa skulle aldrig… -Han är död.
-Vi kan inte avskeda… -Om vi inte tänker klart…
-Vad är det om?! -Ursäkta. Har ni ett ögonblick?
-Inte nu, Willie. -Ni måste se det här.
Vad då?
KAPITALISMENS DÖD
Shel?
De påstår att pappa lurade sina anställda.
Den jäveln.
Var är G. Kennedy?
Var är han?
Var är kräket som har skrivit den här dyngan?
Jag är kräket du söker.
-G. Kennedy? -Jag sa ju det. Och du är?
Advokat, att döma av sviden.
"Sampson satte arbetarnas pensioner på spel, och förlorade allt i kraschen."
Allt som står där är sant.
Allt är dubbelkollat, från början till slut.
Så spring hem till vem det nu är på Sampson Steel som vill skrämma mig
och säg att Grace Kennedy inte låter sig skrämmas.
Min far skulle aldrig göra nåt av det du skriver här.
Jävlar.
Jag beklagar sorgen.
Jaså, du beklagar sorgen? Men själv slår du mynt av den.
"Kapitalismens död", vilken sjuhelsikes rubrik.
Men vet ni vad, era usla marxistyngel?
Kapitalismen har byggt det här huset!
Den har byggt era hem och era bilar.
Och min far tillverkade stålet som legat till grund för det bästa landet i världen!
Och vad gör ni? Vad skapar ni? Vad bidrar ni med?
Ni tar skydd bakom trycksvärtan och pekar finger,
medan ni smutskastar en bra karl. För han var en bra karl!
Vad har ni åstadkommit? Hur bidrar ni till Amerika?
Du blöder näsblod.
Du borde skämmas. Det borde ni alla.
Jag trodde du hade åkt hem.
MOD
Är allt okej?
Ja.
Var du med om att förlora nån när du var superhjälte?
Nej.
Blev du rädd?
Ja.
Flydde du?
Nej, så klart inte.
Du tog alltså striden.
Jag fick in ett par slag, men…
Jag pratar inte om Blackstar. Jag pratar om kampen mot rädslan.
-Det räckte inte. -Det gör det aldrig. Petra, jag vet…
Jag är inte du.
Jag kan inte ta slag efter slag och sen bara resa mig.
Jag kan inte se på när nåt svin dödar mina vänner.
Superskurkarna löper amok därute.
De som förut rånade banker dödar numera.
Jag klarar det inte.
Tänk om det här bara är början.
Jag vet inte om jag kan fortsätta när det är så här.
Låt bli, då.
Jag har aldrig begärt att du ska ge dig in i det här.
Det förvånade mig att du ville det efter alla mina dumheter när du var liten.
Jag var orolig för att du inte var redo, att du skulle göra dig illa.
Riktigt illa, som jag.
Men här står du nu, och jag kunde inte vara stoltare.
För att jag inte dog?
För att du är bättre än jag, på så många sätt.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Bagels från stället du gillar i New York.
Jag kan inte äta gluten innan en plåtning.
Får jag låna brödrosten?
Tack.
Det du inte äter upp kastar jag till måsarna.
-De håller mig vaken på nätterna. -Måsar sover väl på natten?
Natt för mig, dag för dem.
Vad är det för plåtning?
Propra långklänningar framför ett välmående landskap?
Det var ett skämt, Chloe.
Vad gör du här?
Kommer du på begravningen?
-Vill du det? -Det är klart jag vill.
Brandon kan behöva ditt stöd. Han har det tufft nu.
Vad ska jag säga till honom?
Inte vet jag, men han lyssnar mer på dig än på mig och din mamma.
Jag har försökt prata med honom om Blackstar, men det bara…
Jag vet inte.
Jag försöker säga det rätta, det jag tror han behöver höra, men det blir bara…
Jag når inte fram.
Ge honom tid.
Han och Barry har varit vänner sen i högstadiet.
Barry Bishop.
Brandon är gudfar till hans döttrar.
Jaha. Tectonic, ja.
Där har du det, pappa.
Det där…
…är skälet till att jag är här, på andra sidan landet.
Och att Brandon mår som han gör.
Du har aldrig kunnat lägga Utopian åt sidan länge nog
för att finnas där för oss.
-Det var orättvist. -Ska vi snacka rättvisa?
Dräkten och manteln är ditt sanna jag, pappa.
Inte det här.
-Jag kom inte hit för att gräla. -Det vet jag.
Men du kan inte låta bli.
Om det inte är mitt utseende så är det mina kläder, vem jag dejtar,
hur du framstår om jag inte kommer till en strid eller en begravning,
eller vad som helst som jag gör, pappa.
Du har kritiserat mig så länge
att motstånd är mitt enda sätt att förhålla mig till dig.
-Både du och jag är bättre än det här. -Vi är bara vi.
Den enda vägen ur det här är…
…att jag slutar vara jag eller att du slutar vara du.
Båda alternativen är dåliga.
Ett perfekt narrativ för att slippa ansvar.
Vi är båda två våra egna värsta fiender.
Men så fort jag försöker föreslå en lösning blir det bara ännu mer kritik.
Jag försöker inte kritisera dig, Chloe.
Om du bara kunde sluta vara så anklagande och…
Ja…
Jag vet inte. Okej.
Kommer du på begravningen?
Det skulle jag uppskatta.
Jag vet inte.
Du kan frysa in bageln till efter plåtningen.
KAPITALISMENS DÖD
Vad heter vår jurist, Bieder…?
-Biederbeck. -Just det.
Vad gör du?
Vi ska stämma Grace Kennedy och hennes socialistblaska.
Lägg på luren. Vi stämmer ingen.
De ska inte få sprida lögner om pappa.
Det är sant!
Allt de skrev.
Jag har kollat siffrorna och fått det bekräftat av banken.
Han bekostade expansionen med pensionsmedlen.
-Herregud. -Det finns ingenting kvar.
Kolla en gång till. Kolla en gång till!
Du eller banken har räknat fel. Pappa skulle aldrig göra så.
Du vet visst ingenting, du.
Du är helt förblindad av pappas skitsnack om att bygga hem och familjer.
Det handlar om stål.
Det vi har, har vi snott åt oss från Carnegie och Rockefeller.
Tror du man gör sånt utan att skita ner händerna?
Republic, Bethlehem och U.S. Steel
har försökt få oss på fall sen bolaget bildades, och vi har stått emot.
Vi gav igen med samma medel, ibland med dubbelt upp.
Jag och pappa…
Och nu är det bara jag.
-Jag har arbetat här sen jag var 15 år. -Jobbat, ja. Jag har levt mitt liv här.
Medan du har valt slips och bråkat med pressen
har jag försökt förhindra att allt vi har byggt upp ska gå upp i rök.
Medan du var borta har jag pratat med styrelsen.
Vårt enda sätt att rädda det vi har kvar
är att stänga fabriken i åtminstone fem månader.
-Vi sparkar ingen. -Jo.
-Nej. -Jo, Shel.
-Vi gör det inte! -Jo!
Förklara er!
-Jag försöker reda ut det här… -Ni är skyldiga oss!
Lugna!
Ja, stålverket stänger, men jag lovar att få igång det…
Våra pensionspengar, då?
Jag lovar att ni ska få dem så fort det går.
Backa, för helvete!
-Lugna ner er! -Tar ni hans parti, Willie?
Vi vill inte sys in för att ha spöat ett rikemansbarn.
Ni behövs där hemma, i stället för att ruttna i en cell.
-Jag kanske skulle må bra av det. -Knappast. Gå hem till era familjer.
-Vi ska ställa allt till rätta. -Hoppas du får ett fint bröllop.
Jättefint.
Ge honom en kostym.
Ge honom en slips.
Ge honom en kista.
"Allt hamnar i en kista till slut."
Han sa…
"Jag kommer ner strax", sa han.
Som om det var nåt slags jävla skämt.
Men jag…
Jag var bara några meter bort…
…och jag bara stod där.
Hör på nu.
Du kunde inte rädda honom.
-Börjar du bli klar, älskling? -Strax.
Hur går det med slipsen? Vill du ha hjälp?
Kom hit.
Jag klarar inte det här.
Jo, det gör du.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Jo, det vet du.
Tala bara från hjärtat.
Rädslan är en del av livet.
Att övervinna den är det också.
Herre Jesus Kristus, du vilade själv tre dagar i graven.
Så helgade du gravens vila för dem som tror på dig
och gjorde graven till en symbol för hopp som utlovar återuppståndelse,
också i det att den tar emot vår dödliga kropp.
Låt dina barn vila här i frid…
…tills de vaknar upp i din härlighet, för du är uppståndelsen och livet.
När de står ansikte mot ansikte med dig ska de i ditt ljus se ljuset…
…och bli varse Guds härlighet, för du och ditt rike varar…
Sheldon?
Jag tror inte hon kommer.
Det är märkligt. Det är först när nån är borta man lär känna den på djupet.
För då skalas allting bort.
Lögnerna som binder en samman, som bländar en så att man inte ser…
Sheldon?
…den sanning som man inte vill se.
Shel?
Sheldon!
-Sheldon! -Få hit en läkare!
När de står ansikte mot ansikte med dig och blir varse Guds härlighet.
-Amen. -Amen.
I dag begraver vi mina vänner.
Jag kände dem som Briggs…
…Vera…
…och Barry.
De var inte sina förmågor. De var inte sina dräkter.
De var människor.
Och jag sörjer deras bortgång.
Det grämer mig att jag svek dem, att jag inte kunde göra mer…
…att jag inte kunde vara mer.
Vi strävar alla efter saker som vi aldrig lyckas uppnå.
Men inte Briggs…
…inte Vera och inte Barry.
De uppnådde det.
De dog som hjältar.
Och jag avundas dem.
-Jag beklagar. -Tack för att du kom.
Hälsa din mamma från mig.
Hej. Det gjorde du bra.
Hur är det med dig? Allt väl?
Hon lever.
Jag kommer inte att glömma varför.
Du gjorde det rätta.
Tack.
Hej då.
Hur tar de det?
De såg Barry. De såg det på nyheterna.
-De hade inte ens redigerat bilderna. -Herregud.
Jag vill att de ska få glömma. Kan du be din farbror?
Han kan radera det från deras sinne så att de slipper minnas honom så.
Karen, han gör inte så.
Särskilt inte mot barn.
Ursäkta mig, mrs Bishop.
Ledsen att besvära er.
Pojkarna i kåren har skramlat lite.
-Det är inte mycket, men… -Tack.
Vi ville göra nåt.
Säg till om det är nåt du behöver.
Det är för många begravningar, bland både oss och er.
Vi gör vårt bästa. Det vet jag att ni också gör.
Man kan göra saker och man kan få saker gjorda.
Man borde rada upp dem och skjuta av dem.
Som du gjorde med Blackstar.
En kula i pannan. Problemet löst.
Hälften där uppskattade att han dödade Blackstar.
Fitz också. Han försökte inte ens dölja det.
Och polisen som Brandon pratade med…
De ska upprätthålla lagen, inte förespråka massavrättning.
Var vi inte mitt i ett samtal?
Du skötte det fint på egen hand. Det är du bra på.
-Jag kan inte läsa dina tankar. -Världen är inte som du skulle önska.
-Det gjorde du klart på presskonferensen. -De fattar inte vad de pratar om, Grace!
Du kan inte kontrollera allt. Du måste lägga av.
Om du ska säga ifrån som du säger ifrån till barnen…
Vi dödar aldrig, utan undantag.
Om det inte fanns undantag skulle vi inte prata om det här nu.
Då vore vi begravda med Brandons vänner.
Superskurkarna skriver om reglerna, Sheldon.
Kan de inte ha en sjuksköterska här inne hos honom, med tanke på vad vi betalar?
-En sköterska eller två skulle sitta bra. -Lägg ner det där, Hutchence.
-Det är inget skämt. -Jag skämtade inte heller.
-När var läkaren här senast? -För en timme sen.
Och han sa samma sak som läkaren före honom.
Om det fanns nåt de kunde göra, skulle de göra det. Vi kan bara vänta.
Måste du göra det där i hans säng?
Jag säger inte åt dig att sluta nöta på golvet, Walt.
Ta bort korten, annars gör jag det.
Försök, du. Då slänger jag ut dig genom fönstret.
George!
Förlåt, Jane.
Nej, pappa!
Hitta båten.
Samla ihop besättningen.
Sheldon?
Ta er till ön och rädda Amerika.
Hämta läkaren!
Du är på ett sjukhus. Du fick ett anfall på begravningen.
Lever jag?
Du skrämde oss, ska du veta.
Du är här med oss. Du är på sjukhuset.
Jag såg en sak.
Vad var det du såg?
En ö.
Jag tror att det var…
Jag tror att det var nåt slags budskap.
Ett budskap?
Ett budskap från vem då?
Från pappa.
Undertexter: Karl Hårding