Hvem gjorde det?
Jeg.
Noen tuller med dere. Se om det står "made in China" på rumpa.
-Det er ikke meg. En billig kopi. -Hvordan vet du det?
Fordi jeg ville svelget sønnen din hel og dritt ham ut i biter.
-Vi fjerner lenkene og finner det ut. -Brandon.
Han er ikke i nærheten av å være klar. Kanskje blir han aldri det.
Burde han ikke bures inne for det han gjorde?
-Tilbake på høysikkerhet. -Jeg skjønner.
Reglene gjelder ikke for din sønn?
-Få ham ut herfra. -Dobbeltmoral kler deg dårlig!
Det er sjukt! Tror dere ikke at folk legger merke til det? Jeg har en fanklubb!
-Herregud, så stor han er i kjeften. -Det har han alltid vært.
Den her sa ikke et ord.
Nei, det gjorde han ikke.
Hva tror du?
En klon? Fra en parallell dimensjon? En som skifter form?
-Uansett hva det er, må vi få svar. -Da må vi skjære i ham.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hvem sloss dere mot i Nebraska om Blackstar ikke rømte?
Vi etterforsker det.
-Lady Liberty! -Ja.
Hvordan sikres høysikkerhetsfengselet nå?
Ingenting tyder på sikkerhetsbrudd. Hvor enn den andre Blackstar kom fra,
var det ikke høysikkerhetsfengselet. Ja?
Det meldes om kraftige represalier fra flere superskurkgrupper.
Er dere klare over det?
Vi er i kontakt med myndigheter på alle nivåer. Vil trusselen vedvare…
-Hvor er Paragon? -I en debrief etter slaget.
Har han noe han vil si?
Ja.
Paragon er lei for at en fiende mistet livet, uavhengig av omstendighetene.
Siste meningsmåling viser at 78 % støtter at din sønn henrettet en superskurk.
Er de gammeldagse tankene om å kaste dem i fengsel en sikkerhetstrussel?
Unionen mener…
Stemmer det, må 78 % i USA
tenke over hva slags land de vil bo i. Drap uten rettergang yter ikke rettferd.
Men hvordan skal dere beskytte oss mot superskurker?
Hadde bestefaren din sett det, hadde han skutt opp fyrverkeri.
Jeg vet at det ikke har vært lett å ha meg som far.
Å vokse opp med alles øyne på deg,
folk som både ser opp til deg og vil bryte deg ned på samme tid.
Du kan ikke gjøre om på det du gjorde mot Blackstar, Brandon.
Blackstar?
Alt du gjør påvirker synet på familien vår.
Vi må være idealene. Du må være idealet.
Chloe kom ikke da Blackstar herja i Nebraska.
-Jeg snakker ikke om henne. -Hun er rusa, men jeg er den som skuffer?
-Ikke snakk sånn om henne. -Hvordan da?
Slik hun snakker om alle andre i familien?
Ja. Ikke gå ned på deres nivå hver gang du blir forbanna. Vær bedre enn dem.
Vennene mine var døde. Jeg måtte velge mellom deg og Blackstar.
Pappa!
Jeg valgte deg, pappa.
Og det hadde jeg gjort igjen.
Ville ikke du gjort det samme?
Etter at jeg er borte, vil du leve i mange år.
Og én dag, om Gud vil, så blir du Utopian…
Da kommer all verdens ondskap til å prøve å ta både deg og menneskeheten.
Ikke i rettferdighetens navn, men for å få hevn.
I slike øyeblikk har du ikke annet til å lede deg enn Kodeksen.
Den må leve videre, selv om vi går til grunne.
Ja vel? Skulle jeg bare latt Blackstar drepe oss?
Drap er aldri løsningen.
Si det til vennene mine, som vi tar farvel med.
Det fins alltid en annen utvei. Alltid.
-Jeg kan ikke skyte ild ut av øynene. -Ikke ennå, nei.
Om det jeg sier eller gjør sårer deg, er jeg lei for det.
Men en dag blir du sterkere enn alt annet i vår verden, inkludert meg.
Greit, Brandon.
Bli på gården til ting roer seg. Klarne tankene dine.
-Har jeg husarrest? -Nei.
Dette er pisspreik. Har du sett hva superskurkene gjør?
Jobb, hold deg ute av syne. Ingen uniform eller patrulje før jeg sier ifra.
Er det forstått?
-Er det forstått? -Ja, sir.
Det er ingen straff, Brandon. Det er en mulighet. Bruk den.
Vi er helt neddynget, og du stikker innom renseriet på veien?
Det er fars dress, til begravelsen.
-Det er lukket kiste. Ingen vet om det. -Jeg vet det.
Ok. La oss se hvordan vi skal kle pappa til den store avskjeden.
Kuppenheimer-dressen.
-Den vil han se bra ut i. -Ja.
Vi bytter slips.
Nei. Han var glad i det slipset.
-Han hata det. -Han brukte det hele tiden.
Ja, fordi du ga ham det.
Dette var favoritten.
Han tok det på så snart du gikk ut.
-Han sa at dette var favorittslipset. -Ja, han sa mye rart, Shel.
Jeg snakket med styret.
-De vil stenge ned alt. -Hva? Det kan de ikke gjøre.
Jo, det kan de.
-Vi må snakke med dem. -Jeg har snakket med dem.
-Far hadde aldri… -Han er død!
-Jeg bryr meg ikke. Vi setter ikke… -Om vi ikke tenker klart nå…
-Hva? -Ha oss unnskyldt!
-Et øyeblikk? -Det passer dårlig.
Det er noe dere bør se.
Hva er det?
KAPITALISMENS DØD
Shel?
De sier at pappa svindlet arbeiderne. For pokker, da.
Hvor er G. Kennedy? Hvor er han?
Få snakke med drittsekken som skrev dette!
-Jeg er drittsekken du leter etter. -Er du G. Kennedy?
-Ja? Hvem er du? -Advokat, på dressen å dømme.
"Chester Sampson satset arbeidernes pensjon på utvidelsen,
og tapte alt da børsen kollapset." Hvordan kan du finne på slike løgner?
Hvert eneste ord er fullstendig sant. Alt er dobbeltsjekket, fra A til Å.
Bare løp tilbake til den som prøver å gjøre meg nervøs hos Sampson Steel
og fortell at Grace Kennedy ikke lar seg presse. Aldri.
Min far hadde aldri gjort noe av det du påstår her.
Pokker.
Jeg kondolerer.
Kondolerer du? Mitt tap er din fortjeneste, eller?
"Kapitalismens død." Det er litt av en overskrift.
Hør her, usle, små marxister! Kapitalismen fikk denne bygningen reist!
Den ga dere hus og biler!
Og faren min skapte stålet
som er grunnlaget for alt som gjør dette til verdens beste land!
Og hva gjør dere? Hva bidrar dere med?
Dere skjuler dere bak blekk og avispapir
og vifter fingeren frem og tilbake mens dere drar en god manns navn ned i søla!
Hva har dere bygget? Hvordan hjelper dere USA?
Du blør neseblod.
Dere burde skamme dere, alle sammen.
Jeg trodde at du dro hjem.
MOT
Går det bra med deg?
Ja.
Mistet du noen da du var superhelt?
Nei.
Var du redd?
Ja.
-Flyktet du? -Nei, selvsagt ikke.
-Du ble der og sloss? -Ja, jeg fikk inn et par slag, men…
Jeg snakker ikke om Blackstar, men om å bekjempe frykten.
-Det holdt ikke. -Det gjør det aldri.
-Jeg vet at du ikke… -Jeg er ikke deg.
Jeg kan ikke ta slag etter slag og bare reise meg.
Se vennene mine dø på grunn av et rasshøl.
Superskurkene er som villmenn der ute.
De som tidligere ranet banker, dreper folk nå.
Jeg klarer det ikke.
Hva om dette bare er begynnelsen?
Jeg vet ikke om jeg klarer mer om verden har blitt så gal.
Ikke gjør det, da.
Jeg ba deg aldri om å gå i mine fotspor og bli del av dette.
Jeg er faktisk ganske overraska over at du ville det,
etter alt tullet jeg drev med da du var liten.
Jeg var bekymra for at du ikke var klar, at du ville skade deg…
stygt, slik som jeg gjorde.
Men her står du, og jeg er verdens stolteste.
For at jeg ikke ble drept?
For at du er bedre enn meg… På så mange ulike måter.
-Går det bra med deg? -Ja, det går fint.
Tok med bagels fra stedet du liker i New York.
Jeg kan ikke spise gluten. Jeg har en fotoshoot.
Kan jeg låne brødristeren?
Takk.
Spiser du dem ikke, får måkene dem. Da holder de meg våken halve natta.
Trodde måker sov etter solnedgang.
Natt for dem, dag for meg.
Hva slags fotoshoot er dette?
Fotside, tradisjonelle kjoler med gode, gamle kulisser?
Det var en spøk.
Hvorfor er du her?
Kommer du i begravelsen?
-Vil du ha meg der? -Selvsagt vil jeg det.
Brandon trenger din støtte. Han sliter veldig nå.
Hva skal jeg si til ham, da?
Jeg vet ikke, men han lytter heller til deg enn til mamma og meg.
Jeg prøvde å snakke med ham om det som skjedde med Blackstar, men…
Jeg vet ikke. Jeg…
Man prøver å si det rette, det man tror at han vil høre, men så blir det bare…
Jeg når ikke gjennom til ham.
Bare gi ham litt tid.
Du vet, Barry sto ham nær. De hadde kjent hverandre siden ungdomsskolen.
Barry Bishop.
Brandon er gudfar til døtrene hans.
Å ja… Tectonic.
Der er det, pappa.
Det der…
Det er grunnen til at jeg er her, på andre siden av landet.
Derfor sliter Brandon.
Du klarte aldri å slutte å være Utopian lenge nok til å stille opp for oss.
-Det var urimelig. -Vil du snakke om rimelighet?
Drakten og kappen er den du er, pappa…
Ikke dette.
-Jeg kom ikke for å krangle. -Jeg vet det, ok?
Men du klarer ikke å gi deg.
Er det ikke utseendet mitt, er det klærne eller hvem jeg dater.
Hvordan jeg får deg til å fremstå om jeg ikke slåss eller er i en begravelse.
Eller alt annet som utgjør den jeg er, pappa.
Du har gått til angrep på meg så lenge
at jeg ikke vet om noe annet enn å krangle med deg.
-Vi er bedre enn dette, begge to. -Vi er bare dem vi er.
Den eneste veien ut av denne onde sirkelen er…
at jeg slutter å være meg selv, eller at du slutter å være deg.
Da kan ingen av oss vinne.
En flott måte å fraskrive oss alt ansvar på.
Vi er våre egne verste fiender, begge to.
Men hver gang jeg foreslår en løsning, blir det til et nytt angrep.
Jeg prøver ikke å angripe deg, Chloe.
Kunne du slutte med beskyldningene for en gangs skyld og begynne…
Ja.
Jeg vet ikke, jeg. Ok.
Får du kommet i begravelsen?
Det hadde betydd mye for meg.
Jeg vet ikke.
Bagelsene holder seg i fryseren til etter fotoshooten.
KAPITALISMENS DØD
Hva heter han fra juridisk avdeling?
-Biederback. -Det var det, ja.
Hva gjør du?
Vi saksøker Grace Kennedy og sosialistblekka hennes.
-Legg den ned. Vi saksøker ingen. -De får ikke spre løgner om far.
Det er sant!
Hvert eneste ord.
Jeg undersøkte tallene og fikk dem bekreftet av banken.
Han brukte pensjonsfondet for å finansiere utvidelsen.
-Herregud! -Alt er borte. Alt sammen.
-Undersøk det på nytt. -Shel…
Enten så tok du eller banken feil. Pappa hadde aldri gjort noe sånt.
Du har virkelig ikke hatt noen anelse, du?
Du har svevet rundt i en sky av pappas pisspreik om å bygge hus og familier.
Dette er stål.
Det vi har, har vi kloret til oss fra Carnegie og Rockefeller.
Tror du man får til det med helt ren samvittighet?
Republic, Bethlehem og U.S. Steel prøvde å få has på oss hver eneste dag
etter at vi bygde denne bygningen. Vi holdt dem unna hver dag.
Vi gjorde alt vi kunne… Og noen ganger mer.
Pappa og jeg.
Nå sitter bare jeg igjen.
Jeg har jobbet her siden jeg var 15.
-Du våger ikke… -Du jobbet her. Jeg bodde her.
Mens du valgte ut slips og skapte deg som en galning til pressen,
så har jeg prøvd å sørge for at det vi bygde opp ikke skulle gå opp i røyk.
Siden du ikke var her, gikk jeg til styret på egen hånd.
Eneste måte å få beholde det vi har igjen av midler, er å stanse produksjonen.
-I minst 5 md. -Vi kan ikke sette dem på gata.
-Jo. -Nei, Walter.
-Jo, Shel. -Nei!
Jo!
Forklar!
-Jeg skal ordne det så fort jeg kan. -Det skylder du oss!
Vent!
Ja, vi stenger fabrikken, men jeg lover dere å ha den oppe og gå…
-Drit i løftene! -Hva med pensjonen?
Jeg skal sørge for at dere får pensjonen så fort jeg kan. Lover.
Hold dere unna!
Vent litt. Hør her, jeg…
-Tar du hans side? -Vi finner oss ikke i det!
Og vi vil ikke i fengsel for å banke en soss!
De trenger at dere er hos dem, ikke at dere råtner i en fengselscelle.
-Hva om det gjør ting bedre? -Nei.
Rydd ut av skapene deres og dra hjem til familien.
-Vi skal ordne dette. -Håper bryllupet blir fint, Shel.
Skikkelig fint.
Ta på ham dress. Ta på ham slips.
Legg ham i en kiste.
"Alt havner i en boks."
Han sa…
Han sa "kommer ned straks", akkurat som om det var en vits.
Men jeg…
Jeg sto bare noen meter unna.
Og jeg sto bare der.
Hør på meg.
Du kunne ikke ha reddet ham.
-Er du klar, vennen? -Så godt som.
Hvordan går det med slipset? Trenger du hjelp?
Kom hit.
-Jeg klarer det ikke. -Jo, det gjør du.
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Jo, det vet du. Bare snakk fra hjertet.
Frykt er en del av livet,
men det er også å overvinne frykten.
Herre Jesus Kristus,
gjennom dine tre dager i graven
helliget du gravene til alle som tror på deg,
og gjorde graven til et håpets tegn,
som en lovnad om oppstandelsen, selv om de tar våre jordiske legemer.
La dine barn sove her i fred
inntil du vekker dem opp til salighet,
for du er oppstandelsen og livet.
Så skal de se ditt ansikt,
og i ditt lys se lyset og kjenne Guds prakt, for du skal leve…
Sheldon?
Jeg tror ikke at hun kommer.
Det er rart. Man kjenner aldri noen skikkelig før de er borte, gjør man vel?
Når alt annet er borte.
Løgnene som holder deg oppreist, som gjør at du ikke ser…
Sheldon?
-…sannheten du ikke vil se. -Shel?
Shel?
Sheldon!
-Sheldon! -Få tak i en lege!
De skal få se ditt ansikt
og kjenne Guds prakt.
-Amen. -Amen.
I dag gravlegger vi vennene mine.
Jeg kjente dem som Briggs,
Vera…
…og Barry.
De var verken superkreftene eller uniformene sine. De var mennesker.
Det gjør meg trist at de er borte.
At jeg sviktet dem. At jeg ikke gjorde mer da det gjaldt som mest.
At jeg ikke kunne være mer.
Vi strekker oss alle etter noe, og stadig kommer vi til kort.
Men ikke Briggs,
ikke Vera og ikke Barry.
De oppnådde det.
De døde som helter.
Og det misunner jeg dem.
-Kondolerer. -Takk for at dere kom.
-Takk. -Hils moren din.
Hei. Du var flink, B.
Hvordan går det? Går det bra?
Hun lever. Sånn går det.
Jeg glemmer ikke grunnen til at hun er her.
Du gjorde det rette.
Takk. Ha det.
Hvordan går det med dem?
De så Barry. De så det på nyhetene, og…
-det var ikke sensurert eller tildekket. -Herregud.
Jeg vil at de skal glemme det. Spør onkelen din?
Han kan viske det ut, som om de aldri så det.
-Da må de ikke huske ham sånn. -Karen…
Han gjør ikke sånt.
Særlig ikke med barn.
Unnskyld meg. Mrs. Bishop.
Beklager at jeg forstyrrer deg.
Karene i politidistriktet samlet sammen litt.
-Det er ikke mye, men… -Takk.
Det var det minste vi kunne gjøre.
Si ifra om du trenger noe, ok?
Det blir for mange begravelser. Både av våre og deres.
Vi gjør så godt vi kan. Det vet jeg at dere gjør også.
En ting er å gjøre noe, noe annet er å få det gjort.
Vi burde stille dem på rekke og ta dem en etter en, slik du gjorde med Blackstar.
Et hull i hodet. Problem løst.
Halvparten klappa ham på ryggen for at han drepte Blackstar.
Fitz prøvde ikke å skjule det, engang.
Hva med politibetjenten Brandon snakka med?
De skal liksom være lovens lange arm, ikke oppildne til massehenrettelser.
Jeg trodde at vi hadde en samtale.
Du klarte det jo fint på egen hånd. Du er fin sånn.
-Jeg er ikke Walt. Ikke tankeleser. -Hva vil du? Verden er ikke som du ønsker.
-Det gjorde du klart på pressekonferansen. -Jeg klarte ikke mer.
-De aner ikke hva de ber om. -Du kan ikke styre alt. Du må slutte.
Om du slår like hardt ned på dette som med barna…
Vi dreper aldri. Ingen unntak.
Om det ikke fantes unntak, hadde vi ikke snakket om det,
for da hadde vi også vært begravet.
Superskurkene endrer reglene, Sheldon.
Hvorfor har de ikke en sykepleier her, som passer på? Vi betaler dem nok.
Jeg kunne trengt et par selv.
Kan du holde kjeft i fem minutter? Dette er ingen spøk.
Jeg spøkte ikke. Jeg trenger en sykepleier.
-Når var en lege her sist? -For en time siden.
Ja, og han sa det samme som den før det, og den før.
Kan de gjøre noe, gjør de det. Vi må bare vente.
-Må du gjøre det på senga? Lek på bordet. -Jeg ber deg ikke om noe.
-Ikke fortell meg hvor jeg kan spille. -Fjern kortene, ellers gjør jeg det.
Bare prøv deg. Jeg kaster deg ut av vinduet.
George!
Unnskyld, Jane.
Nei! Pappa!
Finn båten.
Samle mannskapet ditt.
Sheldon. Sheldon?
Seil til øya og redd USA.
Hent legen. Kom igjen!
Du er på sykehuset. Ok? Du fikk et anfall under begravelsen.
Lever jeg?
Du skremte oss godt, skal jeg si deg.
Du er her. Du er her hos oss. Du er på sykehuset.
Jeg så noe.
-Hva så du? -Ei øy. Jeg tror at det var…
Jeg tror at det var en slags beskjed.
En beskjed?
En beskjed fra hvem, Shel?
Fra pappa.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen