Här har vi ett elegant glas vin till en elegant skönhet.
-Du är inte som killarna i skolan. -Pojkarna i skolan.
Blir det inte ensamt att bo här själv?
Det kan vara ensamt. Jag lämnar inte huset ofta.
Särskilt inte när jag har gott sällskap, Stacy.
Det är vackert.
Är det inte?
Det är fridfullt.
Avskilt.
Mycket avskilt.
Det är hem.
Klockan är mycket. Jag borde själv gå hem.
Jag vill bara att du ska känna dig bekväm här.
Med mig. Du förstår.
Kan du inte stanna lite längre?
Drick upp vinet innan du går.
För du måste förstå, Stacy, jag vill inte att du går.
Detta är ditt hem nu,
Vad händer?
Lyssna på mig, Stacy. Jag är inte som pojkarna i skolan.
Men tyvärr är du precis som alla andra horor som kommer hit.
Jag vill bara hem...
Som jag sa är du redan hemma.
-Enligt GPS:en är vi 16 km bort. -Du sa det för en halvtimme sen, pappa.
Sluta nu, Juliet.
Akta dig.
-Är du okej? -Jag ska handla. Vill du ha något?
Nej, tack. Jag ska ringa flyttgubbarna och se hur det går.
-Jag ska också ta något, mamma. -Wendy?
-Kommer du, Juliet? -Allt för att komma bort från bilen.
-God eftermiddag. -God eftermiddag.
-Vi ska bara köpa lite snacks. -Ingen fara, frun.
Vad gör ni i trakten, egentligen? Vi får inte många besökare här.
Billy Bloomfield. Om du tänker snatta får du vara smidigare än så.
Du vill väl inte att jag ringer sheriffen?
Okej.
Ursäkta, frun. Billy och hans bröder har orsakat problem sedan de var små.
Jag beklagar. Kom nu, Juliet.
Jag letar fortfarande, mamma.
-Vi ska faktiskt flytta hit. -Verkligen?
Då är ni väl inte längre bara besökare. Jag visste inte att något hus såldes.
Det är en gammal gård med några fruktträdgårdar.
-Ellsburys gård? -Ja, den är den,
Ni flyttar in i en seriemördares hus, men oroar dig för att din dotter ler mot mig?
-Knip käft, Billy. -Hur mycket är jag skyldig dig?
-Vad menar han, mamma? -Det är gratis, frun.
-Vad menar du med det? -Vad menade han, mamma?
Se det som en välkomstpresent och ursäkt för en idiots beteende.
Det behövdes inte. Tack.
Det är ett nöje. Välkomna till vår lilla stad.
-Tack. Kom nu, Juliet. -Vi ses.
Fröken... Jag lovar att du inte vill bli involverad med honom.
Kanske. Men ibland är folk annorlunda under ytan.
Juliet. Nu.
Okej, mamma.
Ja, Mindy. Det är Henry. Jag måste få tala med sheriffen.
Sluta behandla mig som ett barn. När får jag tala för mig själv?
Det är illa nog att vi ska flytta in i en seriemördares hem.
Thomas.
-Djupa andetag, älskling. -Pappa, jag menade inte att...
Juliet, snälla, sluta prata.
Du gjorde bra ifrån dig. Gården är jättefin.
Det är vad vi behöver...
Jag är okej.
Ja. Ja, det är du.
Vi alla är det.
Vi kommer klara oss.
Juliet.
Jag vet att du inte gillar flytten, men det är bäst för vår familj.
Titta. Bortom träden kan man se fruktträdgården.
Och här är vårt vackra, nya hem.
Den här är lite tung.
Du är bäst. Du är bara bäst.
-Varsågod. -Finns det något i den?
Ja. En överraskning.
Tack. Jag uppskattar det.
-Hon klarar sig. -Tror du det?
Vi var precis likadana när vi var i samma ålder.
Det var en annan tid. Man kunde känna sig säker i storstan.
Nu vart man än tittar... Jag vill inte utsätta dem för det.
Även små byar kan vara farliga, Thomas.
Hur fick Juliet reda på det?
Butiksbiträdet och någon idiot i affären.
-Jaså? -Ja.
-Okej. Hur mycket vet flickorna? -Tillräckligt.
Tiderna förändras och vi måste göra vad som krävs.
Vi uppfostrar dem på rätt sätt och det är allt som betyder något.
Kalla hit flickorna så de ser oss kyssas.
Flickor, ska ni inte ta en paus och dricka lite vatten?
Skäm inte bort dem.
Här är hon.
Pappa, varför ställde inte flyttgubbarna in något i huset?
Först av allt ställde de in saker, men vi vill inte ha främlingar i huset.
-Jag bryr mig inte. -Du borde. Lär dig att ta ansvar.
Du tog med flest lådor.
-Kan vi äta frukten i trädgården? -Nej.
Eller jo, men frukten är inte mogen nu. När tiden är inne, så ja.
-Om vi stannar så länge. -Du...
-Ledsen. -Är du?
-Ja, pappa. -Okej.
Förlåt mig, förresten.
Jag vet att flytten har varit jobbig. Det är galet.
Vi har fått offra mycket, men vi kan inte bråka om det.
Vi tar oss igenom det som en familj. Det här är något bra, okej?
Jag vill bara att ni ska vara säkra.
Jag vill att ni är säkra.
-Jag trodde att du inte kunde spela, pojk. -Kalla mig inte pojk.
Strunta i det du.
-Var har du varit? -På vägarna.
Vissa av oss måste faktiskt arbeta för att försörja oss.
Något du kommer få reda på...
...när jag tar resten av dina pengar, pojk.
-Jag har fått ett jobb. -Jaså?
Billy, jag har känt dig sedan mellanstadiet.
Och du har aldrig haft ett jobb.
Så länge du inte anser att det är ett jobb att plocka smulorna efter dina bröder.
Vad ska jag säga? Vissa av oss utvecklas senare i livet.
Nå, en sak är säker. Du tjänar inga pengar på biljard, pojk.
-Vad fan? -Jag sa åt dig att inte kalla mig pojk.
-Snyggt jobbat, Bill. -Lenny. Daryl. Vad fan är detta?
Du är skyldig oss pengar och var dum nog att inte hälsa på när du kom hem.
-Jag har dina jävla pengar, Lenny. -Mina jävla pengar, va?
Menar du pengarna där? Det ser ut att vara Billys pengar.
Jag har dem i bakfickan.
Okej, lugna ner dig. Ser det bra ut?
-Vad ska vi göra nu? -Lenny...
Tror du att din metamfetamin är gratis?
-Jag trodde väl inte det. -Lenny, jag kan fixa pengarna.
Jag behöver pengarna. Vänta ett ögonblick.
-Bra jobbat, Bill. -Det var ingenting.
Jag har kanske något större åt oss. Jag måste undersöka stället först.
Men jag borde kunna göra det imorgon kväll.
Imorgon kväll? Om du säger det.
-Hur går det? -Den förra ägaren hade inte kabel-tv.
Huset är gammalt, mr Delaney.
Men de flesta husen häromkring är det, så det blir nog inget problem.
-Ingen fara, Bernice. -Vi måste gå strax.
Tänk inte på saken. Jag tar hand om det.
-Allt är som det ska. -Det är tveksamt.
-Vi ska snart få kabel-tv. -Pappa, jag vill inte stanna med dem.
Jag vill följa med er.
Vi har redan diskuterat saken.
Jag förstår inte varför ni inte kan behandla mig som en vuxen.
Du tar hand om dina systrar. Det är vuxet.
-Blir det biff till middag? -Den är redan beställd.
-Pappa, jag menade det inte så. -Jag vet vad du menade.
Du ser det som ett straff när du hjälper oss.
-Mamma, jag håller på att bli tokig. -Jag vet, gullet.
Men du måste stanna här.
-Kabeln är nästan på plats, mr Delaney. -Toppen.
Jag kan säkert hitta något att roa mig med.
Ursäkta mig. Vi är färdiga här, kompis. Jag måste be dig att gå.
-Juliet. -Kom nu, kompis.
Du måste kontrollera dig.
En ensamstående mamma med två barn hittades död precis här där jag står.
Totalt har sju kroppar hittats längs motorvägen.
Alla offer var kvinnor, strypta och upplockade längs med route 66
för att dumpas på olika platser, den senaste i byggnaden bakom mig.
Polisen ber resenärer längs route 66 att inte resa ensamma.
De avråder även från att lifta under jakten på mördaren.
-De stackars kvinnorna. -Och det räcker.
-Pappa, jag tittade. -Och nu gör du inte det.
-Du kan inte skydda mig för alltid. -Hon har rätt, älskling.
Hon har rätt med alltid.
Vi avbokar resan. Vi avbokar.
Vi kan inte ens avboka resan om du vill avboka resan.
Ni kan ta med mig på resan.
Visst. Jag går till mitt rum.
Det är två dagar.
Älskar dig, sötnos.
Jag är inte längre hungrig.
-Mindy, kom in. -Jag hör dig, sheriffen.
Hittade du pojkarna?
Nej. Vi kollade alla vanliga platser, men hittade inga spår.
-Ser du? -Varför tror du att de har pengar?
En dyr stadsbil.
Måste du göra det i bilen?
-Hur många är de? -Mamma, pappa, ett par flickor.
Två eller tre. Jag minns inte riktigt.
Du borde kanske lugna dig, Bill.
Verkligen?
-Ska ni åka? -Ja.
-Var snälla mot er syster. -Det ska vi. Jag lovar.
Jag lämnade pengar på köksbänken om ni behöver något. Jag älskar er.
-Vi älskar dig med, pappa. -Det är bäst att ni gör.
-Älskar er. Visa mamma lite uppskattning. -Kom hit. Jag älskar er.
-Vi med. Ha en trevlig resa. -Tack. Ta hand om er.
De klarar sig.
-Du vet att din dotter planerar något. -Ja, det gör jag.
Hon är vår dotter, men hon planerar ofta något.
-Du vet vad jag menar. -Ja, men vi har redan diskuterat saken.
Jag är orolig att hon inte klarar att hantera situationen hon hamnar i.
Juliet? Kom igen, hon är vår dotter.
Hon är din flicka. Hon klarar vad som helst.
Det är min frus dotter du talar om. Passa dig.
Du har säkert rätt, men kan vi se till att resan blir kort?
Jag är steget före. Vi får slå ihop våra kloka huvuden och hitta en snabbare väg.
In och ut snabbare. Bokade du hotellet?
-För tionde gången, ja. -Tio gånger? Oj.
-Du överdriver kanske lite. -Bara lite.
Kom igen nu, sötnos.
Okej, det är goda nyheter.
Jag trodde väl det.
Du gjorde bra ifrån dig. Riktigt bra.
Tack. Jag är bara...
Vad?
-Det blev just lättare för oss. -Japp.
Döttrar, sa du?
Jösses, den här platsen ger mig kalla kårar.
Lugna dig. Monstret har dött.
Du kände honom, eller hur? Vad hette han?
Martin. Jag sålde gräs till honom ett par gånger.
Men jag kände honom inte.
-Ser du ladan? Det finns plats. -Okej.
-Har de åkt? -Ja.
Bra. Jag trodde att de aldrig skulle åka.
Ser du? Jag sa ju att hon inte ville följa med.
Självklart inte. Mamma och pappa kan sköta sitt.
Vi är gamla nog att roa oss själva och behöver inte följa reglerna.
Vi? Du inkluderar oss?
Tanken slog mig, men bara om ni vill.
Så vad är planen?
Ingen plan. Vi tar saker och ting som de kommer.
Vi kan äntligen ha lite kul.
Okej, vi är på.
Då så. Följ mig.
Vi borde lugna oss. Se till att alla sover.
Vi har väntat länge nog. Var inte så feg.
Klarar han sig på egen hand? Tänk om han stöter på en av flickorna.
Om han stöter på flickorna hoppas jag att de vill ha kul.
Är det okej med dig? Kolla vad som finns där.
-Varsågoda. -Vad är det?
-Pappas whiskey. -Är du galen? Han kommer döda dig.
Pappa får inte reda på något.
Fan!
Jag trodde att det skulle bli lätt.
Jag har ändrat mig. Jag vill inte vara delaktig.
-Slappna av, Lisa. -Slappna av? Pappa skulle inte vilja det.
Tänker du lyda pappa för resten av livet?
Det är inte rättvist, Juliet.
Vill du ha mer?
Lisa, jag är bara ärlig.
Du behöver inte vara så oförskämd.
Jag säger bara att ni inte behöver följa alla regler.
Vi är inte menade för det och du vet det.
Lenny! Lenny!
Fan ta det här stället.
Okej.
Herregud, hur kan folk dricka det här?
Man lär sig att uppskatta smaken. Vad?
-Sen när är du en expert? -Knip igen.
-Jag har druckit upp. Vad gör vi nu? -Nu dricker vi en till.
-Kom igen, en är... -Nej, det är en del av festen.
Vilken fest?
Till våra gästers ära.
Jag vågar nästan inte fråga, men vilka gäster?
De som väntar utanför huset.
Vad pratar du om?
Som sagt var ska det bli en fest.
Och ni måste vara redo.
-Ser du något därinne? -Nej, jag tror inte att de är vakna.
-Så vad gör vi nu? -Ingenting har förändrats.
Öppna dörren, ta så mycket du kan, sen sticker vi härifrån, okej?
-Kom igen nu. Sätt fart. -Jag ska.
Jag hoppades att ni skulle komma förbi. Något att dricka?
Skål?
Tänker ni komma in eller vill ni stå på verandan hela natten?
-Ja. -Hej.
Hej.
-Ursäkta röran. Vi är mitt i flytten. -Det gör oss ingenting.
-Gör det något om jag röker? -Inte alls.
-Juliet, mamma och pappa... -Oroa er inte. Billy kan röka utanför.
Billy. Utanför.
Utanför då.
-Jag följer med. -Stanna här, gullet.
-Jag är strax tillbaka. -Okej, dörren är där...
Daryl?
Daryl, är du därute?
-Jag tror att whiskeyn är slut. -Vi har nog mer. Jag kollar.
Sätt dig.
Jag har något vi kan ta.
Ska du inte sätta dig närmare mig. Det var bättre.
-Han var inte där. -Vem var inte där?
Ingen.
Vi kan lika gärna berätta det nu.
Okej... Vår bror, Daryl. Han var med oss, men nu är han försvunnen.
Han dyker säkert upp.
Han är lite rubbad, men han dyker alltid upp förr eller senare.
Tills dess, Billy, så kan du sätta dig där.
Underbart.
-Vill du prova? -Varför inte.
-Juliet? -Lugna dig, Lisa. Försök ha lite roligt.
Jag menar, vi känner inte dem.
Att dricka är en sak, men att ta droger?
-Droger... -Tycker du att det är lustigt?
Lenny, och ja, det är lustigt för du låter som ett dåligt barnprogram, gullunge.
-Kalla mig fan inte för gullunge. -Äntligen lite glöd. Jag tycker om henne.
-Jag sticker. -Låt henne gå.
Kom nu, Wendy.
Wendy? Visst.
Varför måste du vara ett sånt kukhuvud?
Jag är så trött på henne.
Måste alltid vara festens mittpunkt.
Vänta, vänta. Jag måste kolla hur min syster mår.
Wendy, är du okej? Raring?
Billy, hon är bara barnet.
Hon får panikanfall och hon...
Lenny, vänta. Du vill inte att hon ska få ett panikanfall.
Det kommer göra mer än att förstöra stämningen. Låt mig prata med henne.
Vänta.
Vem är du?
Vad vill du?
Billys bror? Är du Billys bror?
Vad gör du härute?
Säg något. Stå inte bara där, idiot.
Nej! Stopp!
Släpp mig!
Snälla, släpp mig.
Fan! Kolla vem det är.
-Lugna ner dig. -Vad fan sa jag just åt dig att göra?
-Inte ett jävla ljud. -Helvete.
Du måste fan skämta.
Vi fick inte ens vad vi kom för.
-Säger du det, Einstein? -Är du okej?
-Vad gör du? -Håll käften.
Okej, så här gör vi.
-God kväll, fröken. -Hej, sheriffen.
Ursäkta att jag stör så sent på kvällen.
Jag låg bara och sov.
Jaha. Då ber jag om ursäkt för att jag väckte dig.
-Är dina föräldrar hemma? -Nej. De är bortresta.
Flyttade ni inte precis in?
Jag ser några flyttlådor.
Jo, det gjorde vi, men de reser mycket med jobbet.
Så jag är van vid det.
-Är något fel? -Nej.
Nej.
Är du ensam hemma?
Ja.
Ryktet går att du har ett par systrar.
Det har jag. De ligger och sover.
Men du sa precis att du var ensam.
Ja, jag är bara...
Jag är bara trött och förväntade inte att få besök.
Vill du lämna något meddelande till mina föräldrar eller så?
Jag hade hoppats få komma in för att se mig omkring, om det inte gör något.
Varför? Det finns ingen anledning för det.
Fröken?
Är allt som det ska?
Ja.
Allt är bra. Jag bara...
Jag är bara trött. Jag vill lägga mig.
Kan du kliva åt sidan? Jag vill se mig omkring.
Hjälp!
Sa du att dina systrar var inne i huset?
-Jag vet inte. -Lås dörren och stanna inomhus.
-Min syster skrek. Jag måste hitta henne. -Du skulle skicka bort honom.
-Jag gjorde mitt bästa. -Lenny. Låt dem gå.
-Vi låter dem inte gå. -Lugna dig.
Vi låser in dem, söker igenom stället och sticker.
Ni måste inte låsa in oss.
Det finns en garderob under trappan som vi kan använda.
Om Daryl orsakade skriket så är vi körda och du vet det.
-Visst. Vi låser in dem. -Kom.
-Nej... -Sätt fart!
-Ni måste inte göra det. Snälla. -In med er.
-Jag litade på dig. -Du borde inte ha gjort det.
Jösses, du skrämde skiten ur mig.
-Är du lugn? -Ja. Iskall.
-Jag vet inte vad du tänker ibland. -Jag mår bra.
Är du säker?
-Är du säker? -Jag mår bra, okej?
Ingen fara. Vi hämtar vad vi kom för. Slappna av.
Självklart. Bra. Nu kör vi.
Är du okej? Är det bra?
Wendy. Wendy. Det passar inte nu.
Nej, Wendy. Djupa andetag.
Jag ska ta oss härifrån. Jag ska...
Daryl.
Vad fan?
Herregud...
Å nej.
Inte igen.
Daryl, din stackars jävel.
Fan...
Din jävel.
Vad fan...?
Skit också! Är du okej?
Djupa andetag, okej?
Kom. Skynda er.
Du.
Vi måste skynda oss till polisbilen.
Helvete!
Herregud!
Vad fan gör du härute?
Det finns något därute. Jag såg det.
Jag såg den äta den där mannen. Jag försökte hjälpa, men...
-Vad såg du? -Den åt mannen.
Fröken, du måste följa med mig.
Nej, jag vill inte röra mig. Tänk om den kommer tillbaka.
Om den kommer tillbaka, så skjuter jag den, okej?
Hur vet du om dina kulor kan skada den?
Fröken, det enda jag vet är att vi inte kan stanna under det jävla trädet.
Kom nu. Jag ska till bilen och ringa in förstärkning.
Upp med dig.
Den här är inte användbar.
Okej, ta det lugnt.
-Stanna där. -Juliet!
-Vad gjorde ni med min radio? -Jag har inte gjort något.
Jag skulle försöka ringa efter hjälp och den var så här.
-Varför ringde ni inte istället? -Vi har ingen telefon ännu.
Mobil?
Sheriffen, någon har skurit sönder däcken på den där bilen.
-Jag vet inte vad som försiggår här. -Vilken bil?
Jag trodde att ni var ensamma här.
Ja, men jag...
De hade min syster.
Okej, jag förstår.
Pojkarna kommer att leda till min död.
Okej.
-Var är de? -De är inne i huset.
God kväll, sheriffen.
Har ni lekt färdigt?
Kanske.
-Vi var bara... -Håll käften, Billy!
-Ni skrämde flickorna. -Skrämde?
De låste in oss i garderoben för att råna huset.
-Vad väntar du på? Grip dem. -Jag vill komma till botten av detta.
Vad i hela helvete sysslar ni med?
Har ni inte fått nog än? Varför insisterar ni på att jävlas?
-Vi vill inte orsaka problem. -Problem?
Vad Billy försöker säga är att vi inte behöver dig här.
Jaså?
Vi ska bara leta rätt på Daryl, sen sticker vi.
-Leta rätt på Daryl? -Det var planen.
-Ni får nog ändra planen. -Jaså?
För jag hittade Daryl. Död. Ute i fruktträdgården.
-Ursäkta, vad? -Det stämmer.
Jag hittade den feta jäveln under ett träd därute.
Samma plats som jag hittade den andra jäveln på för några månader sen.
Jag kan inte städa rent efter er. Blod eller ej.
-Ingen bad dig om det, pappa. -Vänta, är ni släkt?
Varenda en. Pojkarna har varit en plåga sedan dagen de föddes.
Men de är fortfarande mina pojkar.
Wendy!
För i helvete! Vad är ditt problem?
Man kunde tro att du av alla borde visa mer uppskattning
för allt jag måste utstå för att hålla dig från att åka i fängelse.
Vad snackar han om, Billy?
Om ni idioter inte har något mer att säga
så skulle jag vilja städa den här röran innan det blir värre.
Ska jag jaga rätt på henne?
Nej. Det som finns därute tar förmodligen hand om henne.
Men ni två.
Kan alla lugna ner sig? Vi behöver inte göra det.
-Han är för mjuk för det. -Lenny.
Den.
Okej. Jag skjuter dem inte. Än.
-Ta med dem in i huset. -Jag gör det inte.
Billy, du måste inte göra det. Nej.
Om han var mjuk nu skulle jag inte vilja se honom förbannad.
-Hur mycket bensin har du i bilen? -Varför frågar du? Vart ska vi?
Hur mycket bensin har du i bilen?
-Hur var duschen? -Underbar. Önskar du var med mig.
Då skulle vi aldrig ta oss härifrån.
Nej, jag önskar verkligen att du var med mig.
Vad skulle jag göra utan dig?
-Hur mår du? -Bättre. Jag mår riktigt bra nu.
-Hur mår du? -Bra.
Men jag kan inte sluta tänka på flickorna.
Detsamma. Det här kanske är sista gången som vi reser utan dem.
-Jag vet det. -En mamma vet.
Vad säger du om att åka hem? Jag vill inte vänta till morgonen.
Jag vill inte heller det. Jag trodde du ville vänta.
-Det är två och en halv timme. Är du redo? -Jag är redo. Eller jag byter om först.
Okej.
Herre min je.
Vad tänker ni göra med oss?
-Billy! -Jag vet inte.
Ni kan låta oss gå. Ni kan ge er av. Ingen annan behöver råka illa ut.
Vi kommer inte att berätta något.
-Hela natten kan vara vår hemlighet. -Sluta. Sluta.
-Något är fel med Billy. -Du skämtar inte.
Därför får han tända brasan.
Vad är det? Börjar du bli svag i armarna?
Här. Se till att du sprider det rätt.
Sätt dig.
-Ni behöver inte göra det. -Jag sa ju att han inte var med oss.
-Det finns andra lösningar. -Flytta på dig!
-Snälla, gör det inte. -Sluta.
Vad är det med dig?
Kom igen. Spotta ut det.
-Vad vill du att jag ska säga? -Sen när bryr du dig om någon brud?
Hon är annorlunda. Hon tror att jag är annorlunda.
Hon känner dig bara inte än.
Herregud!
-Det är Daryl. -Vad som finns kvar av honom.
Ni två följer med mig.
Kom hit. Den jävlas med oss.
-Vad jävlas med oss? -Förmodligen saken som dödade Daryl.
Vi måste sticka härifrån.
Han är oftast den dumma av er, men du ligger inte långt efter, pojk.
Vi stannar kvar här tills gryningen. Sen har vi ganska en chans.
-Skämtar du? Jag hällde bensin överallt. -Okej, har du en bättre idé?
-Ja, ge mig pistolen. Jag skjuter den. -Är det planen? Du är en jävla idiot.
-Håll käften! -Billy!
-Hämta något att spärra dörren med. -Det här är löjligt.
Köksbordet borde gå. Vi spärrar ingångarna.
-Fan, vi har ett problem. -Vad?
Flickorna är försvunna. Den har tagit sig in.
Nej, det är flickorna. De krossar alla lampor.
Hämta allt ni kan hitta för att barrikera alla fönster och dörrar.
Och gör det snabbt.
Jag tar hand om flickorna.
-Varför slösar vi tid med allt detta? -Följ bara med mig.
Är det säkert att det här håller den jävla saken ute?
Jag tycker att det räcker nu.
-Jag vet vad du försöker säga. -Och?
Det är så korkat. Varför...
Så här gör vi om du inte har en bättre idé...
-Helvete! -Pappa!
Ur vägen!
Din jävel.
Fick du den?
Den jävlas med oss.
-Vad gör vi nu? -Fan.
Okej, nu då? Det köper oss tid, men till slut hittar de oss.
-Jag har en plan. -Jag med.
Och då behöver vi inte springa runt som skrämda småflickor.
Lisa, vi måste hitta Wendy först, så nu gör du som jag säger.
-Okej. -Herregud, vad gör du?
Vi måste spara på ljuset. Jag har bara sex kulor kvar i pistolen.
-Skämtar du? -Jag har en till, men den är i bilen.
Det är galenskap. Du sa det själv att vi är säkrare härinne.
Jag vet att jag sa det, men nu är vi inte så säkra här.
Så vad ska vi göra?
Vi går upp.
-Tänk om det inte fungerar. -Det fungerar. Lita på mig.
Okej, flickor. Ni har haft ert lilla roliga.
Nu ska vi vända oss om och gå upp för trapporna.
Har ni förstått?
Ni har inga alternativ här.
Juliet, vad sysslar vi med? Vi gör det bara.
Ja, jag skulle lyssna på din syster. Hon är den klyftiga av er.
Okej?
Inte? Som du vill.
Jag tänkte det.
Herregud, din hora!
Tänker du bränna ner hela huset? Vi sticker.
Fort. Spring.
-Den här vägen. Kom. -Herregud, håll huvudet lågt.
-Herregud. -Lenny!
Vad fan?
Kom igen, vi måste sticka härifrån.
-Du berättade aldrig. -Berättade vad?
Hur det var ute i fruktträdgården.
Och du berättade inte att du tänkte bränna ner huset.
-Så nu är det jämnt. -Jag planerade inte att bränna ner huset.
Jag hade bara inget annat alternativ.
Jag ville ha lite roligt. Jag ville att vår första gång skulle bli speciell.
Jag vet. Du behöver inte be om ursäkt.
Var det verkligen så bra?
Du kan inte behålla det för dig själv.
Vi måste hitta Wendy. Du får berätta senare.
Herregud...
-Vad fan var det? -Ingen aning, pojk.
-Jag klarar det inte. -Vad klarar du inte?
Vad är meningen? Den kommer döda oss alla.
Helvete.
-Okej... -Det är två av dem.
Det är bäst att du tar den här och springer.
Sätt fart. Spring.
Din jävel!
Vad fan?
Förlåt mig. Förlåt mig.
-Var det verkligen det? -Det var lurigt. Det var två.
Det står ju två.
Vad fan...?
-Hur? -Flickorna.
-Flickorna? -De mår bra. Du vet att de mår bra.
-Thomas. -Jag ser honom.
Spring, grabben!
-Hjälp! -Spring, grabben!
Vi måste fan sticka!
Kom igen!
Hallå!
Ingen fara. Ingen fara.
Ingen fara.
Hallå! Vad fan var det?
Jag vet inte! Den sprang mot fruktträdgården.
-Lyssna på mig, din lilla skit! -Sluta!
Var är flickorna? Var är mina döttrar?
Det är inte okej. Titta på vårt hem.
Röken syns på flera kilometers avstånd. Varför är ingen här?
Varför är ingen här? Var är polisen?
Det var en sheriff. Han är död nu. Vi måste sticka härifrån, okej?
-Okej? -Kommer ingen och hjälper?
-Ingen kommer. -Sätt dig i bilen.
Kör honom till en läkare. Jag tar hand om flickorna. Jag lovar.
Kör honom till en läkare. Kör bara. Jag tar hand om flickorna.
-Wendy! -Wendy?
-Wendy! -Wendy!
Wendy!
-Var är hon? Wendy? -Wendy!
Hur mår du?
Så vad hände?
Är mina döttrar okej, Billy?
Jag vet inte.
Du heter Billy, eller hur?
Den där killen har strypt kvinnor i flera delstater under en tid.
Jag hörde talas om det.
Tragiskt. Alla dessa oskyldiga kvinnor.
-Ja. -Ni hade en seriemördare i staden, va?
Han bodde i vårt hus innan vi flyttade in.
Mäklaren berättade allt innan vi köpte huset. Lagen kräver det.
-Jaså? -Ja, vi gjorde en bra affär.
Men jag kunde inte begripa hur han träffade alla unga flickor.
-Jag förstår inte frågan. -Det jag menar är...
Enligt tidningarna och folket här var Martin Ellsbury snygg och charmig.
Men han lämnade nästan aldrig huset.
-Hur träffade han alla unga flickor? -Jag vet inte. På internet, kanske.
Det trodde jag med, men huset hade inte ens kabel-tv.
Nej, jag tror att någon presenterade honom för dem.
Kanske en charmig typ.
Damen, varför är du så fascinerad av seriemördare?
Martin Ellsbury, killen i tidningarna. Vad försöker du säga?
Killen som de skrev om i tidningarna? Han är död nu.
Min man och jag dödade honom för ett par timmar sedan.
Precis som hur vi dödade Martin Ellsbury för några månader sen.
Vi, min familj, har vad man kan kalla för en sjukdom
som får oss att jaga under fullmånen när vi når en viss ålder.
Det skiljer sig för alla, men vanligtvis är det mellan 16 och 18 års ålder.
Fullmånen? Som varulvar eller så?
Ja, eller så.
-Wendy! -Wendy!
Hon rör sig inte.
Wendy!
Ska du komma in eller tänkte du ligga här hela natten?
Du är okej. Det är över nu.
-Flickor! -Helvete...
Jag förklarar inte det här för pappa. Det får du göra.
Okej, kom nu.
Som sagt var min man och jag säkra på
att någon presenterade flickor till det där monstret.
Vi visste bara inte vem.
Du kände honom, eller hur? Vad hette han?
Martin. Jag sålde gräs till honom ett par gånger.
Jag kände inte honom.
Så medan vi tog hand om det andra monstret
skulle våra döttrar få uppleva sin första jakt.
Men det gick inte riktigt enligt planen.
Efter dina bröder och din far dök upp.
Slutet gott, allting gott, eller hur, Billy?
Du har säkert förstått resten av det.
Era döttrar var beräknande.
De jävlades med oss hela tiden.
Lugna ner dig, Billy.
I nuläget är jag bara en vanlig, orolig mamma.
Som försöker skydda sina barn från världens riktiga monster.
Vänta lite, mamma. Jag förstår inte.
Du visste vad jag tänkte göra hela tiden?
Jag är din mamma. Jag missar inte mycket.
Och ni planerade att lämna oss hemma för att ge oss vår första jakt?
Thomas, hon har till slut kommit på vår plan.
Ja...
Hur visste ni att Billy skulle vara på macken?
Det var bara ren tur och att han gav flickorna till Martin Ellsbury.
Tills ni kom på det.
-Hur kom ni på det? -Småsaker. Han visste var nyckeln låg.
Han hittade i huset alldeles för väl för att vara där för första gången.
Han visste var matrummet var och att vi hade en veranda att röka på.
Garderoben med lås under trapporna.
Men vi visste inte att det var fyra av dem, så vi fick improvisera.
Dela upp dem så vi kunde jaga.
Hör ni er själva?
Vi trodde att er första gång skulle bli något avskum,
men ni tog er an fyra onda män.
Det är otroligt, men jag har fråga till er.
-Varför brände ni ner huset? -Pappa, vi var fångade inomhus.
-Vi kunde inte hamnskifta inomhus. -Thomas.
En flickas första gång ska vara något särskilt.
Du kan inte förvänta dig att de ska jaga inomhus.
-Inte första gången. -Du har rätt.
Er mamma har rätt. Kan vi ge oss av nu?
Jag trodde aldrig att vi skulle åka.
Bilen är en stinkande skrothög, pappa.
Bilen är tillfällig och vårda språket, okej?
-Vart ska vi nu? -Vad sägs om flickmördaren på östkusten?
De fångade precis honom, men det var en bra idé.
-Vi är försent ute där. -Men vet ni vad?
Något dyker upp på radion. Tyvärr finns det många att välja mellan.
Okej?
Bilen är sannerligen en skrothög.
Jag måste vårda språket.