Ce e realitatea?
Și nu există decât una?
Sau coexistă mai multe realități?
Pentru a explica asta, Erwin Schrödinger
a conceput un experiment mental extrem de interesant.
Pisica lui Schrödinger.
O pisică e închisă într-o cameră de oțel
cu o cantitate mică de material radioactiv,
un contor Geiger, o fiolă de otravă și un ciocan.
Imediat ce un atom radioactiv se dezintegrează în interiorul camerei,
contorul Geiger eliberează ciocanul, care sparge fiola de otravă.
Pisica e moartă.
Cu toate astea,
datorită caracteristicilor undelor din lumea cuantică,
atomul e, în același timp, dezintegrat și nedezintegrat.
Până când propria noastră observație îl transpune într-o stare definitivă.
Până în clipa în care privim și vedem, nu știm
dacă pisica e moartă sau vie.
Există în două stări suprapuse.
Proprietatea de a fi moartă
și cea de a fi vie
există, așadar, simultan în microcosmos.
Dar dacă existența simultană a vieții și a morții
ar fi valabilă și pentru macrocosmos?
Voi îndrepta lucrurile.
Ar putea exista două realități diferite în același timp?
Am putea oare să scindăm timpul,
permițându-i să se scurgă în două direcții diferite?
Și, prin aceasta,
să-i permitem pisicii să existe în stare duală, atât vie, cât și moartă?
Și, dacă e așa,
câte realități diferite
ar putea exista în același timp?
Martha!
Așteaptă!
Nu poți intra acolo!
Bartosz?
- Ce cauți aici? - Adam și ceilalți te-au mințit.
El nu vrea să te ajute, ci să te omoare.
În viitor. Nu vrea să împiedice apocalipsa.
Vor muri cu toții.
Nu din cauza ta, ci din a lui.
Știu ce e originea.
Și cum se leagă toate.
Te rog...
Pot să-ți arăt.
Ai încredere în mine.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
ÎNTRE TIMP
Oamenilor le e greu să accepte moartea.
FAMILIA TANNHAUS: MAREK, SONJA, CHARLOTTE
Ne agățăm de lucruri dispărute demult.
CHARLOTTE 30 MAI 1971
Tânjim în zadar la o modalitate de a da timpul înapoi.
O cale de a anula moartea.
Dar dacă timpul e relativ
și nimic nu este cu adevărat în trecut,
fiind posibilă suprapunerea simultană a unor realități diferite,
atunci n-ar trebui să fie posibilă
și aducerea înapoi a cuiva despre care se credea că e mort demult
și crearea unei realități noi, în care morții sunt din nou în viață?
Dacă viața noastră este definită
drept porțiunea dintre naștere și moarte,
înseamnă că ea există în nenumărate versiuni.
Oare am reuși să păcălim moartea
dacă am găsi o cale
de a aduce înapoi viața?
Acolo, între timp...
PENTRU CHARLOTTE
Spune-mi despre paradis.
Paradisul...
e lipsit
de durere și suferință.
Tot ce am făcut vreodată...
e uitat acolo.
Orice durere...
pe care am simțit-o vreodată...
este înlăturată.
Și...
toți morții...
trăiesc.
Adam își va ține promisiunea.
Coridorul se va deschide.
Ce vrei?
De ani de zile ne promiți că există o cale de scăpare.
Că putem împiedica apocalipsa.
Dar tot nu știi cum funcționează portalul.
O să funcționeze.
L-am văzut funcționând.
În viitor.
Și apoi?
Când o să ne spui adevărul?
Nu vrei să te întorci.
Nu vrei să împiedici apocalipsa.
E ceva mai presus de noi.
Mai presus de apocalipsă.
Dacă portalul funcționează, îl putem folosi să găsim originea.
Momentul care a declanșat totul.
Și, când îl vom găsi, îl vom distruge.
Cu tot ce decurge din el.
Acela e paradisul.
Paradisul?
Suntem blocați aici de doi ani.
Doi ani blestemați!
Nu vreau paradisul tău nenorocit.
Vreau să plec de aici.
Cine-i acolo?
Eu... n-am vrut să vă sperii.
Ploaia asta n-o să se mai termine.
Eu sunt...
Silja.
Bartosz.
Mâine putem începe o serie nouă de experimente.
Știu că încercăm de mult timp.
Dar o să meargă.
Jonas...
Nu-ți poți pierde speranța.
Nu mai pot face asta.
Ce cauți aici?
Mă urmărești?
Mi-ai promis ceva.
Adam mi-a promis ceva.
Ai spus că apocalipsa trebuie să aibă loc.
Ca să fim salvați.
Să fim salvați cu toții.
Nu poți să mori.
Nu poți să-ți iei viața.
Versiunea ta mai bătrână există deja.
Timpul nu va permite asta.
Orice ai încerca,
ceva...
sau cineva...
te va împiedica mereu să faci asta.
Eu și Elisabeth
am găsit coridorul.
Trebuie să te ții de cuvânt.
Se va deschide din nou.
Și atunci tu vei...
Atunci Adam ne va...
conduce către paradis.
A spus că vom deveni prieteni.
Înainte să mă trădezi.
Da! E bine!
Încă o dată!
Da!
E băiat.
Ce nume o să-i dai?
Hanno.
Destinul se joacă nemilos cu noi.
Și totuși, vom crede mereu într-o cale de a întoarce soarta în favoarea noastră.
Dacă ne dorim îndeajuns de mult asta.
Un om e capabil să urmărească un scop, indiferent cât de irealizabil ar fi,
pe parcursul întregii vieți.
Nu există rezistență și nici obstacol suficient de mare
pentru a-l împiedica să-și împlinească voința.
Nu e această încăpățânare de a lupta
tocmai cea care ne deosebește de animale,
care au dorințe doar pe termen scurt?
Și nu e tot progresul omenirii, de-a lungul timpului,
tocmai produsul acestui nestăpânit act de voință?
Indiferent ce ne motivează voința,
aceasta ne va ghida pașii în viață.
Și nu vom fi capabili să renunțăm
decât atunci când ne vom atinge scopul, o dată pentru totdeauna.
De ce crezi că nu funcționează?
Poate Claudia nu-și dorește asta.
De ce te încrezi în ea?
Tu de ce te încrezi în el?
În Adam?
Te-a mințit.
Nu există paradis.
Nu există altă lume. Doar asta.
Știu că tu crezi că voi deveni el.
Dar n-o voi face.
Portalul va funcționa. L-am văzut.
În viitor.
Totul se repetă.
Dar, dacă mă pot întoarce, pot schimba totul.
Varianta mea bătrână a încercat asta.
Dar acum totul e diferit.
Am schimbat componentele din coridor.
De data asta, va merge.
Ea ți-a spus asta? Claudia?
Ce știi, de fapt, despre ea?
Uneori, dispare cu zilele.
De unde știe toate lucrurile astea?
A afirmat că nu tot ce se află aici aparține acestui loc.
Ce-a vrut să spună cu asta?
Veniți înăuntru.
Claudia ascunde ceva de noi.
Nu ne putem încrede în ea.
Sper că știi asta.
Tot nu bănuiește nimic?
Nu.
Habar n-are de existența ta și a celeilalte lumi.
Trebuie să-l ghidezi în continuare.
Materia nu trebuie să funcționeze încă.
Vei menține nodul din lumea ta, iar eu pe cel din lumea mea.
Așteaptă!
În toți acești ani, lucrurile pe care Eva mi-a spus să le fac...
Ea știe tot ce se va întâmpla?
Mă întrebam...
Ai întâlnit-o vreodată?
Pe cine?
Versiunea mea mai bătrână.
Nu.
Îmi amintesc exact ce a spus.
„Dacă totul merge bine...
Regina va trăi.”
M-am gândit la asta în toți acești ani.
Nu pot să cred că a vrut să spună că suferința ei se va repeta la nesfârșit.
Trebuie să existe o cale de a dezlega nodul.
Fără să distrugi toată viața din el.
Astfel ca Regina să trăiască.
Cu adevărat.
Nu cred că Eva sau Adam cunosc calea respectivă.
Dar eu o voi găsi.
În lumea mea sau a ta.
Nu...
N-ai adus-o pe Claudia cu tine?
Noah o supraveghează.
Trebuie să avem grijă.
Trebuie să i-o dai Claudiei.
Iar ea trebuie să i-o dea lui Tannhaus.
A înțeles
de ce e necesar s-o facă?
De ce totul trebuie să se întâmple din nou?
Trebuie să fii puternic, Hanno.
Și pentru tatăl tău.
Silja...
Am încercat totul, Bartosz.
Voia s-o numească Agnes.
Spune-mi despre paradis.
Paradisul...
e lipsit
de durere și suferință.
Tot ce am făcut vreodată...
e uitat acolo.
Coridorul se va deschide.
Și atunci...
vom ajunge acolo.
Tu,
eu...
și Charlotte.
Unde e?
Charlotte.
Unde e Charlotte?
Toți anii ăștia m-am întrebat ce a vrut să spună.
Că vom fi prieteni înainte să mă trădezi.
Unde e Claudia? O are pe Charlotte? Ai ajutat-o?
Nu știu despre ce vorbești.
Unde e?
Unde e Charlotte?
Nu știu.
Îți doresc toată suferința din lume.
O voi găsi.
Și o voi aduce înapoi.
Îți promit.
Omul poate face ce vrea,
dar nu poate voi ceea ce vrea.
Toate căile pe care le urmăm în viață,
toate deciziile pe care le luăm
sunt determinate de ceea ce ne dorim în adâncul sufletului.
Nu putem lupta cu dorința aceea.
Ea e responsabilă de faptele noastre,
indiferent cât de grave și de inimaginabile ar părea.
Hannah?
Silja?
Eu...
Îl caut pe Jonas.
Da...
S-a schimbat.
Călătoriile și-au lăsat amprenta asupra lui.
Jonas?
Ea e fiica mea.
Silja.
E sora ta.
Cum ne-ai găsit?
Acum câteva zile...
am întâlnit o bătrână.
A apărut la ușa noastră.
Eva.
Mi-a spus...
că știe unde ești.
Și că mă cauți.
Ai dreptate.
E vina mea.
Am stricat totul.
Dar acum sunt aici.
Sunt aici, Jonas.
Bartosz!
Pregătește-le camera.
Ce faci?
Silja.
Nu aparține acestui loc.
Ce vrei să spui?
Cum adică nu aparține?
Toate piesele trebuie să fie la locul lor.
Ea e în locul nepotrivit.
La fel și tu.
Mamă...
Vreau să-ți arăt ceva secret.
Dar o lăsam pe mama să doarmă, da?
Vino!
Eu...
Vin de departe.
Am nevoie de un loc în care să dorm.
Hanno!
Pregătește-i camera domnului!
Chiar mă întrebam când o să vii.
Știu că tu crezi că te-am mințit.
Că am luat-o pe Charlotte de lângă tine.
Dar n-am făcut asta.
Ai avut dreptate.
Claudia.
Ne-a mințit pe toți.
Cartea...
O ai la tine?
Lipsesc ultimele pagini?
Trebuie să le găsești.
Ele te vor conduce la Charlotte și la destinația ta finală.
Îți vei găsi paradisul.
Iar Helge...
te va ajuta s-o faci.
În viață, totul se petrece în cicluri.
Apusul
e urmat de răsărit, iar și iar.
Dar, de data asta,
va fi ultimul ciclu.
Ești pregătit, Noah?
Materia.
În sfârșit, poate fi stabilizată.
Totul trebuie să se întâmple din nou, exact la fel.
Trebuie să-ți conduci varianta mai tânără pe aceeași cale.
Și să nu acționeze diferit.
DISPĂRUT MIKKEL NIELSEN
Trebuie să stabilești cursul, oricât de greu ar părea.
Dar vei putea, în sfârșit, să schimbi totul.
WINDEN ÎȘI ÎNTÂMPINĂ NOUL PASTOR
Mașinăria...
El o s-o repare.
O CĂLĂTORIE PRIN TIMP
Trebuie să distrugi coridorul și, odată cu el, și nodul.
De data asta, o să reușești.
Jonas...
Nu trebuie să-ți pierzi speranța.
POLIȚIA
Acum câteva săptămâni, în micul orășel Winden,
un băiat de 15 ani a dispărut misterios.
Locuitorii orașului sunt îngrijorați, după dispariția altui copil.
Mikkel, în vârstă de 11 ani, e dispărut de două zile.
Dacă aveți informații, contactați poliția.
Bună, Claudia!
Nu vrei să urci?
Trebuie să-l oprești pe Adam.
URMĂREȘTE SEMNALUL
Ne cunoaștem?
Îmi pare rău.
Tu ești Diavolul Alb.
27 IUNIE 2020 ÎNCEPUTUL ULTIMULUI CICLU
Charlotte?
Nu, nu poate fi adevărat!
Mamă...
Jonas.
Te-am căutat de atâția ani!
Nu sunteți tatăl meu!
Regina?
Îmi pare așa de rău!
M-ai folosit.
Nu există om lipsit de vină.
Niciunul nu meritați un loc în paradisul vostru.
Jonas?
Și, astfel, cercul se închide.
Cum rămâne cu Martha?
De ce m-ai adus aici?
Numai ei pot să ne salveze.
Să ne salveze?
Tot ce s-a întâmplat e din vina lor!
Nu.
Ei sunt lumina.
Ce vrei de la mine?
Nu e ciudat...
că simțim cea mai mare aversiune
față de cei care ne seamănă cel mai mult?
Eu nu sunt ca tine.
Noi două nu avem nimic în comun!
Toată viața mea, am crezut
că acest moment nu s-ar putea repeta niciodată.
Că n-aș putea face niciodată ce făcuse varianta mea mai bătrână.
Pentru că nu puteam înțelege
cum aș putea vreodată să-mi doresc ce își dorea ea.
Dar acum,
după 66 de ani, am înțeles.
Unele suferințe nu se uită niciodată.
Ele ne marchează pe viață.
Tu și cu mine...
împărtășim aceeași suferință.
Avem aceleași cicatrice.
O amintire de la mine.
Ca să nu uiți niciodată de care tabără aparții.
Poate că nu înțelegi încă, dar, dacă ne alegi pe noi, alegi viața.
A-l alege pe Adam înseamnă moarte.
Nu!
Nu se poate...
Bună, Jonas!
Subtitrarea: Cristian Pavel