- Jag blev lite orolig ett tag. - Ja, han är en stor kille.
- Inte stor nog. - Inte idag i varje fall.
Tack.
- Du räknar dem aldrig. - Jag litar på dig.
Jag kan ha gjort ett misstag.
Jag tror inte att du gör många misstag.
- Jag har gjort många såna. - Det tror jag säkert.
Och själv? Vad gör du här, Ah Sahm?
- Samma sak som alla andra. - De behöver pengar. Inte du.
Tongerna tar hand om de sina.
Vad gör en Chinatown-buse i en stridsarena på Barbary Coast?
- Vad söker du? - Jag håller mig bara i form.
När du är redo att ändra ditt svar, kom till mig.
- Jag kan hjälpa dig, vad det än är. - Tack.
Jag behöver ingen hjälp.
Vi ses snart.
Var det er fru?
Ja.
Och mina två söner.
Ian och Daniel.
Jag beklagar.
- Hur gick det till? - Smittkoppor för åtta år sen.
Vi var nyinflyttade från New York.
Så hemskt.
De hade varit unga män nu.
Vad gör ni?
Min far är begraven på kullen.
De byter blommor två gånger i veckan.
Det är för många blommor för en enda man.
Jag sprider ut dem på de andra gravarna.
Det hade er far nog gillat.
Jag förutsätter att han hade hatat det som fan.
Var det kul?
Jag visste inte att fina damer som ni svor så där.
Ni ser inte ut att tillbringa så mycket tid med fina damer.
Ni dömer visst folk snabbt.
Det var ni som antog att jag var en fin dam.
Det gjorde jag.
- Jag ber om ursäkt. - Ursäkten godtas.
Jag ska låta er återgå till ert besök.
Vad?
Tack, pyret.
Var du inte klar med Barbary Coast?
Tydligen inte.
- Du finner inte det du söker där. - Du vet inte vad jag söker.
Du söker svagheten - felet i tekniken som gjorde att Li Yong slog dig.
Som sagt, du finner den inte där.
Ibland är sökandet viktigare än det man finner.
Vad ska det betyda?
Jag vet inte. Jag trodde att vi utbytte klyschor.
- Okej, inga fler klyschor. - Okej.
Jag såg folk i stridsarenan. De hade hårpiskor på jackorna.
De kallar sig Teddy Boys. Jag har sett dem.
Hårpiskan är en del av invigningen.
Man behöver en kinesisk skalp för att komma med.
- Vi bör hälsa på dem. - Inte nu.
- Vi har varit för aktiva på sistone. - Då tar de en skalp till imorgon.
Om vi fortsätter att lämna döda vitingar efter oss -
- blir vi ett hot mot oss själva och Chinatown.
- Du bad om min hjälp. - Det här hjälper inte.
Du söker bara efter ännu en strid.
Stridsarenor, Teddy Boys... Du vill vinna en strid som redan är över.
Nu börjar vi med klyschor igen.
Stanna du, men jag ska tillbaka.
Ikväll.
Jag ska tillbaka ikväll.
Om jag säger att du inte hade pengar går det illa för dig.
De är kineser, Bill. De hör inte ens hemma här. De har inga rättigheter.
- Du spelade och förlorade. - Spelet var riggat.
- Chinatown har inget hederligt bord. - Det stoppade inte dig.
Vad ska du göra, bryta benet på mig?
Är du en jävla gangster nu?
Vad jag än gör, blir det bättre än det de kommer att göra med dig.
Jag har inga pengar, Bill. Inte ett rött öre.
Och ringen, då?
- Den var min fars! - Jaså?
Vad hade han sagt nu?
Jag förstår hur nära du stod din far.
När du valde att sköta hans fabrik själv så försökte jag stötta dig.
Det uppskattar jag.
Men nu har borgmästarens fru hundra kulier som jobbar åt henne.
Förstår du vilken sits du sätter mig i?
En bra sits hos industrialisterna. De älskar kinesiska arbetare.
Jag försöker hålla mig neutral.
Och jag försöker rädda min verksamhet.
Lymon Merriweather vill köpa ut dig för en generös summa.
Mercer Steel är min fars arv.
Så sälj skiten! Använd vinsten till att starta en...
...stiftelse till hans minne.
- Ursäkta, avbryter jag? - Sophie.
Ja, och inte en sekund för tidigt.
God morgon, borgmästaren.
Sophie, jag har bett dig kalla mig Samuel.
- Jag vet, men det känns fel. - Sophie.
Okej. Samuel. Kan du ge mig bären, Samuel?
- Ursäktar ni mig? - Självklart... Samuel.
Vi fortsätter det här en annan gång.
- Mina damer. - Samuel.
Din make är formad som en potatis.
Visa lite mer respekt. Du bor i hans hus.
Jag ser det som ditt hus.
Ni kan inte skicka iväg mig på internat som Nadine.
Jag skickade inte iväg henne. Hon valde att åka.
Jag vet. Förlåt.
- Jag bara... saknar henne. - Det gör jag med.
Jag hörde av mrs Thornhill häromdan.
- Hennes son Spencer vill träffa dig. - Jaså?
- Ja. - Nej.
Han såg dig och slutar inte prata om dig.
Han såg mig på pappas begravning.
Nån som blir kär i en sörjande kvinna har problem som...
- Dem vill jag inte rota i. - Du är omöjlig.
- Du ratar varenda man du träffar. - Jag är kräsen. Prova nån gång.
Förlåt, det var elakt sagt.
Jag älskar dig, men sluta försöka ta hand om mig.
Någon måste göra det.
- Mai Ling, vilken ära. - Tack.
Vad vill ni ha?
- Ni har en ny last citroner. - Ja, de kom från Los Angeles imorse.
Er fru ser sjuk ut. Hon måste till en läkare.
Jag har sagt det, men hon säger att butiken kräver oss båda två.
Jag går dit när vi har stängt.
Jag tar alltihop.
- Vad? - Allt i hela ståndet.
Ta med henne till läkaren.
Så du kommer när du vill och de låter dig slåss mot en annan kines?
Du borde prova på det.
Jag lämnar kung-fu-skiten åt dig.
Att slåss utan knivar låter inte så kul.
- Det ska inte vara kul. - Varför gör man det, då?
Vilken skit!
Otroligt att fader Jun gick med på det.
Hon går runt som om hon ägde stället.
Kom så går vi.
Det är känsligt nu när hennes far har dött.
Det är ett problem att borgmästarens fru anställer kulier.
Tycker ni det, Buckley? Vilken smart sammanfattning.
Då kan väl ni förhandla med min envisa fru -
- så kan jag fundera på nya sätt att uttrycka det uppenbara på.
Om press hemifrån inte funkar -
- kanske man bör anamma en starkare offentlig position.
Slå ner på kinesisk arbetskraft. Visa tydligt var ni står.
Ses jag inte som en ännu större hycklare då?
Med risk för att vara uppenbar: Det skeppet har seglat.
Tack vare er fru, alltså.
Under tiden kan jag kanske pressa mrs Blake från andra håll.
- Menar ni arbetskraften? - Jag eldar på dem.
Eller så ändrar vi priserna så att hon får råd med irländare.
Då är saken ur världen.
Och om pressen hör att ni ger er fru bättre priser?
Ni vill inte att de kollar er ännu noggrannare.
Får jag påminna om att det var ni som pressade Mercer att hyra kulier.
För att skydda er. Det gör jag fortfarande.
- Ni vet att folk viskar. - Säg det inte.
En man som inte kan kontrollera sin fru...
Okej, sir.
Mai Ling går runt som om hon var Chinatowns drottning.
Fung Hai är överallt. Det hade inte hänt om vi inte hade vikt oss!
Du oroar dig för mycket om vad folk tycker.
Strunta i hur saker verkar och tänk på hur de är.
Vi verkar svaga. De andra tongerna kommer att börja få för sig saker.
Hop Wei var här innan Mai Ling.
Det krävs mer än en barnslig attityd för att skada vårt rykte.
Long Ziis allians med Fung Hai blir hennes undergång.
Om inte hon bryter avtalet gör de det.
Då kan vi slå till med fullt stöd av de sex företagen.
Skit i de sex företagen! Det är inte de som strider mot oss.
Var inte dum. Förlorar du de sex företagen så förlorar du Chinatown.
- Fattar du? - Nej, jag fattar inte!
Hon knullade Long Zii. Vad är din ursäkt?
Har du nåt mer att säga?
Rent guld. En släktklenod.
Din kalla jävel, Bill.
Jag har gjort det här åt er länge nog.
- Länge nog för vad? - Att betala min skuld.
Det gäller inte skulden. Det är ditt jobb.
Det är det inte. Jag är för fan polis!
Munnen ber till Buddha men hjärtat... Bill, hjärtat säger nåt annat.
- Vad fan betyder det? - Att du jobbar åt mig.
Inte?
Jag tänkte mig att du var här.
Frukten.
Det är Qingming-fest. Jag hedrar våra föräldrar.
Om de kunde se oss nu...
- Ah Sahm... - Du försökte tärna mig.
Jag försökte rädda dig.
Jag försökte få bort dig från tortyren.
Och sen gav du order om att döda mig.
Det är okej. Du gjorde ditt val. Nu har jag gjort mitt.
Kom igen. Fader Jun lever inte för alltid och unge Jun är ingen ledare.
Så vem ska leda Hop Wei?
Du?
Om jag måste.
Hoppas att du i tid inser att du står på den förlorande sidan.
Du borde höra dig själv tala ibland. Du är jämt så...
Du är jämt så jävla överlägsen.
Redan som barn hade du jämt rätt. Alla andra hade fel.
Nej, bara du.
Om jag har så fel, vad gör du då här?
De kastade ut dig som skräp.
De lämnade dig för att ruttna och nu bär du deras färger.
Tänk på saken.
Vi kan stå på samma sida.
Du menar din sida.
Xiaojing?
Du kommer att önska att du hade dödat mig.
Det finns alltid en morgondag.
Förlåt, jag ville inte störa. Jag beundrade ditt fokus.
Tack.
Unge Jun kan behöva lite sånt fokus.
Han blir arg för lätt.
- Han tänker bara på tongen. - Det tvivlar jag inte på.
Jag har försökt lära honom tålamod i åratal.
Läraren kan öppna dörren, men eleven måste gå igenom den.
Vi har inte pratat sen du återvände.
Det var inte ni som ville ha mig tillbaka.
Kommer vi två att ha problem?
Nej.
Bra.
Håll ett öga på unge Jun åt mig.
Som du vet kan han bli för ivrig för sitt eget bästa.
Du är hemma tidigt.
Jag ville ge dig tid att tillaga den här.
- Stek? Igen? - Varför inte?
- Det är ju så dyrt. - Min familj är väl värd det bästa?
Jag har inte spelat om det är det blicken antyder.
- Vilken blick? - Det vet du mycket väl.
- Du föddes nog med den blicken. - Då hade jag inte träffat dig än.
Snyggt.
Jag tog hand om några huliganer vid Quinns slakthus i förra veckan.
Sen dess vill gubben att jag kommer och tittar till honom så... stek.
Okej då.
Hon visste att jag ljög. Det märktes.
Hon får en galen blick när hon vet att jag snackar skit.
- God kväll, pojkar. - God kväll, mr Leary.
Timmerjobbet verkar gå bra för er.
Ja, tack så mycket. Vill ni sätta er med oss?
Tack för erbjudandet, men jag är upptagen.
- Jag samlar in era skulder och går. - Skulder?
Vi började jobba förra veckan.
Ni har fått lön, vilket är mer än man kan säga om många andra här.
Idag är ni de lyckligt lottade.
Imorgon kan ni vara som de andra.
Poängen är att vi måste hålla ihop, eller hur?
Eller hur?
Ja, det måste vi.
Tack. Smaklig måltid.
- Ledsen att du fick vänta. - Jag har det du bad om.
- Är det stabilt nog att flytta? - Om du inte rör tändhattarna.
Du har aldrig varit här.
Ni kommer till vårt land...
...tar våra jobb, våldtar kvinnor och barn -
- och ger oss sjukdomar.
Ni har lömska jävla ögon.
Som lojal amerikan dömer jag er till döden genom hängning.
- Jag sa: "Släpp mig." - Håll käften!
Vad fan?
En tjej?
- Vem fan är du? - Hon är med mig.
- Vem fan är du? - Det är oviktigt just nu.
Lai!
Vad?
Tjenare, läget?
Du kom inte hem igår kväll.
- Slogs du på båten igen? - Ja.
- Vann du? - Måste du verkligen fråga det?
Jag måste komma och titta.
Jag fick några att ta sig in hos Long Zii.
Det här använder de.
- Det är opium. Och? - Jag struntar i vad det är.
Jag bryr mig om vad det inte är och det är inte från Kina.
Long Zii ger mindre för det.
Därför har han lägre priser.
Därför förlorar vi kunder.
- Har du visat fader Jun det? - Han slutar aldrig handla med Kina.
Han vill inte reta de sex företagen.
Det var när vi inte hade konkurrens.
- Det har vi nu. - Helt klart.
Skulle han märka det?
Vad?
Det är väl du som beställer?
Vi kan fixa en lokal källa utan att fader Jun får veta det.
Han märker det till slut.
Det är bättre att be om ursäkt än om tillstånd.
Vi förlorade mycket på att släppa in Mai Ling.
Vi kan väga upp det genom att sluta importera.
Vi behöver en pålitlig lokal källa.
Då letar vi upp en.
- Okej. - Okej.
Nu äter vi frukost. Jag är utsvulten.
Du har blod i ansiktet.
- Här? - Ja.
- Där. - Det är nog inte mitt.
Det här blir bara bättre och bättre, eller hur?
Det är femte gången på fem månader och vi vet ingenting.
Inte konstigt att han fortsätter.
Det är inte en person. Åtminstone inte den här gången.
De här två dödades med sina egna knivar och kämpade emot.
De andra tre och mannen där dödades med svärd.
- Det var mer än en angripare. - Vad fan?!
Du har ju sagt att vi söker en enda man.
Nu säger jag att vi inte gör det!
- Vad fan var det där? - Ingen aning.
Jag måste inte påminna om all skit jag får uppifrån.
Det är mycket och allt faller nedåt.
Om din grupp inte hittar en svärdsman hittar jag nån som gör det.
- Vi gör allt vi kan. - Gör mer.
Tygla din man Lee!
Det enda han hade var sitt fina sätt.
Utan det har jag ingen anledning att behålla honom!
- Lugna ner idioten. - Ja, sir.
Kan du berätta vad fan det där var?
- Massmord? - Larva dig inte.
Du kan inte skälla ut Flannagan så där.
Jag vet. Förlåt.
Du behöver inte be mig om ursäkt. Jag gillade det.
- Har du fortfarande huvudvärk? - Ja.
- Och laudanum hjälper inte? - Nej.
Det har väl gått två månader? Vad säger läkaren?
Att det finns mycket vi inte vet om huvudskador.
- Vill du ta lite ledigt? - Jag vill prata med Chao.
- Vi har pratat mycket med Chao. - Och han tiger ändå om saker.
- Han är halare än en potta. - Han talar inte om han inte vill.
Då måste vi få honom att vilja det.
Grabbar, snälla. Gör det inte! Nej!
Hallå där! Så där får ni inte göra!
Vilken skit, Bill.
Chao har hjälpt dig. Nu förstör du min verksamhet.
- Jag behöver en svärdsman. - Jag har ingen.
- Folk dör, Chao! - Hallå där!
Ge mig nåt jag kan använda. Jag är hårt pressad.
Ja.
Ja, hårt pressad från många håll.
Vad fan pratar du om?
- Jag hör saker. - Vad för saker?
Oroa dig inte för mig. Du har nog med problem själv.
Säg till när du är redo att tala.
Lee!
Mr Merriweather, besöken börjar bli en ovana.
Byron var en nära vän. Jag måste titta till hans dotter.
Ni vore mer trovärdig utan baktankar.
Jag skulle inte erbjuda mig att köpa företaget -
- om det inte var bra för er.
- Så ni är filantrop? - Självklart inte.
Jag är lika intresserad av vinst som ni.
Med lite investeringar och modifikationer -
- kan stället göra stålbalkar till mina byggnadsprojekt.
Ja, tack.
Jag är bara lite upptagen nu så om ni ursäktar...
Mrs Blake, hur länge tror ni att er man låter er hållas?
- Det är min verksamhet, inte hans. - Ni missförstår.
Nej, ni missförstår mig så jag ska tala långsamt och tydligt:
Mercer Steel är inte till salu.
- Tillsammans kan vi... - Ja, ett steg i taget.
- Vad har hänt? - Det var de jävla arbetarna.
Fem skadade och ett gäng flydde.
Vi kommer att sakna tio arbetare idag.
- Be Claudia titta på männens skador. - Ja, ma'am.
Är ni oskadd?
Ni har säkert lejt en bra säkerhetsfirma.
Du, Chao...
- Den ivriga kinesen. Dricker ni? - Nej, jag var hos er.
Jag stängde tidigt.
- Hur kan jag hjälpa er? - Jag vill köpa information.
För så mycket köper ni inte information, utan diskretion.
Unge Jun och jag söker en lokal opiumkälla.
Ni menar väl fader Jun?
Källbyten får politiska konsekvenser och bara han kan göra det.
Jag menar unge Jun.
- Vad fan gör ni? - Det är en enkel fråga, Chao.
Unge Jun har problem med sin far, men ni borde veta bättre.
Vad gäller det här?
Vad det än är, låt mig ge er ett råd, helt gratis.
Glöm det innan ni drar med er hela tongen i fallet.
Tack.
Jag behåller de här för att glömma hela samtalet.
Det är klart ni gör.
- Hej, Chao. - Har ni tid?
Nån är på dåligt humör.
Er lilla hobby börjar ge mig ordentlig huvudvärk.
Min hobby?
Nån dag får ni berätta hur ni känner till alla andras affärer.
Alla andras affärer är mitt jobb.
Det är irriterande.
Vet ni vad mer som är irriterande?
Att snuten tar mina varor och stänger min butik.
- Jaså? - Det är irriterande.
- Jag är ledsen, Chao. - "Ledsen" täcker inte min förlust.
Ni verkar alltid landa på fötterna.
Den här gången kan jag klara mig genom att ange svärdsmannen -
- som snutarna så gärna vill ha tag i.
De skulle aldrig tro det.
Och ni skulle aldrig göra det.
Överskatta inte hur mycket jag vill lida för att behålla er hemlighet.
Jag måste nog ändå ligga lågt ett tag.
Det vore en toppenidé.
- Lite te? - Tack.
På tal om hemligheter...
Har ni kollat era?
Imorgon.
- Bra strid. - Den var hafsig.
Jag borde ha däckat honom tidigare.
Det tog inte ens tre minuter. Ingen här har ens kommit nära det.
Om det är så här du firar vinster vill jag inte se när du förlorar.
Jag har förlorat.
Ordentligt.
Jag hade en känsla av det.
Ingen här slåss för att allt går bra.
Vi ses.
Du, Vega?
Du sa att du kan hjälpa mig finna det jag söker.
Jag sa visst det.
Hur mycket ger du för mig?
Han vill ha dig, gumman.
God kväll.
Ni är orolig för Ah Sahm.
Ni såg inte hur han såg på mig...
...hatet i hans ögon...
- Hop Wei bryter inte avtalet. - Fader Jun gör det inte.
Men han kan förlora greppet om sin tong.
Ah Sahm kan slåss.
Men han är inte som ni.
Han är ingen ledare.
När han kom hit var jag arg -
- för att han trodde att jag var den syster han mindes.
För att han trodde att han kände mig.
Jag trodde aldrig...
Vad?
Jag kanske inte känner honom heller.
Vi måste vara mycket försiktiga.
Text: Daniel Yamamoto www.sdimedia.com