‫המסע הגדול מציג‬
‫הרמת כוסית‬
‫שלום וברוכים הבאים ל"מסע הגדול" האחרון שלנו אי פעם.‬
‫ומשום שזאת הפעם האחרונה שג'יימס, ריצ'רד ואני‬
‫נעבוד אי פעם ביחד,‬
‫מר וילמן אמר שכדאי שנעשה משהו חשוב.‬
‫הוא אמר שכל אחד מאיתנו צריך לקנות מכונית חשמלית בגודל בינוני,‬
‫ואז נבדוק כמה הקפות נוכל לעשות בהן בכביש אם-25‬
‫בהטענה אחת.‬
‫ואנחנו החלטנו להתעלם ממנו ולבוא הנה.‬
‫כן. אז ברוכים הבאים כולכם לזימבבואה!‬
‫וגם לא ננהג במכוניות חשמליות מזופתות.‬
‫במקום זה, שלושתנו החלטנו שפשוט נקנה‬
‫דברים שתמיד רצינו.‬
‫ולכן קניתי את זו.‬
‫זו טריומף סטאג.‬
‫טריומף‬
‫תמיד אהבתי את הסטאג. אהבתי אותה מאז שהייתי ילד קטן.‬
‫אבל לא באמת חשבתי שתהיה בבעלותי.‬
‫למען האמת, חשבתי שאסור לי להיות בעלים שלה.‬
‫רק אנשים כמו דייוויד ניבן יכולים להיות בעלים של סטאג.‬
‫מעולם גם לא נהגתי בה,‬
‫בהתאם לכלל שאסור לכם לפגוש את גיבורכם.‬
‫אבל אחרי שנהגתי, אני מאושר לומר‬
‫שהיא מקסימה ממש.‬
‫הו, כן.‬
‫בשלב הזה, לואיס קולינס הגיע.‬
‫הו, כן.‬
‫כן.‬
‫אני כעת הבעלים הגאים של פורד קפרי סימן אחת שלושה ליטרים.‬
‫- היא ג'י-טי? - לא, ג'י-איקס-אל.‬
‫- למה לא ג'י-טי? - כי היא טובה יותר.‬
‫לא באמת.‬
‫לפני שהייתה לי הזדמנות להתווכח, קלארקסון הגיע,‬
‫אחרי שכבר ביצע טעות.‬
‫חזרזיר!‬
‫למה קנית לנצ'יה?‬
‫כי לפני כ-20 שנה נהגתי בכזו ברחבי בוטסואנה,‬
‫והוכחתי שזאת המכונית האידיאלית לאפריקה.‬
‫אבל היא נתקעה כל הזמן.‬
‫אכן, כן. אבל היה לה מנוע קדמי.‬
‫לזו יש מנוע באמצע. היא מונטה קרלו.‬
‫ועשיתי כמה שפצורים שיתאימו לתנאים.‬
‫תרשו לי לפרט אותם, אם אפשר.‬
‫מאחור, פה...‬
‫לנצ'יה‬
‫- פנסים אחוריים מפרארי 308. - נאים.‬
‫מונטה קרלו‬
‫- ארבעה אגזוזים. - יפה.‬
‫צמיגי דלתא אינטגרלה.‬
‫פנסים קדמיים וגריל מדלתא אינטגרלה.‬
‫ואז צביעה בכחול לוטוס.‬
‫משהו מזה משפר את אמינותה?‬
‫ונכון שאנחנו עושים את זה כבר...‬
‫- מאה ושתים עשרה שנים? - כן, 112 שנים.‬
‫למדתי כמה לקחים.‬
‫אז בפנים...‬
‫החלפתי את מושבי העור שמתחממים,‬
‫- במושבי בד... - כן.‬
‫...ובמעין הגה מירוצים מאלקנטרה.‬
‫ו...‬
‫אם תביטו שם למטה, הסרתי את תא הכפפות,‬
‫והחלפתי אותו ב...‬
‫- זה מקרר? - כן.‬
‫למשקאות הקרים שלי.‬
‫- ממקרר משקאות ההדרים שלי. - זה דווקא ממש מוצלח.‬
‫- משהו מזה משפר את אמינותה? - לא, אבל יהיה לי נוח.‬
‫תשתה משקה קר בזמן שתחכה בשולי הדרך,‬
‫- אהבתי. - התקלות המרובות‬
‫- נסבלות. - בדיוק.‬
‫- לא, היא יפה. יפהפייה. - היא ממש עוצרת נשימה.‬
‫גם אני שפצרתי את הקפרי שלי לפני ששינעתי אותה.‬
‫- האומנם? - כמו שרואים,‬
‫צבעתי את מכסה מנוע בשחור, כי... תסתכלו. היא יפהפייה.‬
‫- היא ג'י-טי. - לא. ג'י-איקס-אל.‬
‫- למה לא קנית ג'י-טי? - כי היא טובה יותר.‬
‫- היא לא. - טוב, היא כן.‬
‫היא כמו ג'י-טי, שהיא טובה, אבל בתוספת, שזה טוב יותר.‬
‫מה?‬
‫זה זכור לי מהג'י-איקס-אל,‬
‫כי עיצבו אותו במראה של לוח מחוונים מעץ.‬
‫- מדויק. - לדעתי דנו בזה בעבר.‬
‫- אכן. - הג'י-טי נועדה לספורט,‬
‫הג'י-איקס-אל נועדה לפגישות.‬
‫מדויק לגמרי. צריך להבין‬
‫את ההיררכיה בפורד. לאבא שלי הייתה קורטינה ג'י-איקס-אל‬
‫כי הוא היה חבר דירקטוריון.‬
‫לאבי הייתה קורטינה ג'י-איקס-אל.‬
‫- אבותיכם... - מנהל.‬
‫- אבותיכם... - פגישות.‬
‫...גברים עוצמתיים ומשפיעים, שבחרו מהצמרת.‬
‫ואתם יודעים... זה נהפך לבדיחה חוזרת,‬
‫שהמערכת שלי מעולם לא עבדה באף אחד מהטיולים בעבר.‬
‫- כן. - הפעם היא עובדת.‬
‫פורד קפרי סימן אחת‬
‫סבלנות. חכו למילים.‬
‫הייתי די-ג'יי, אני מסוגל לעשות את זה. הנה זה בא. עכשיו.‬
‫"פורד קפרי סימן אחת". בבקשה!‬
‫"יש בה כל מה שאני צריך", וזה כך, כי היא ג'י-איקס-אל.‬
‫אני אכן אוהב קפרי.‬
‫- חובה. החוק מחייב. - אני אוהב ג'י-טי.‬
‫כולם אוהבים קפרי.‬
‫- שפצורים, ג'יימס, בסטאג שלך? - אין.‬
‫- מה? - מה?‬
‫אין בכלל. למה לך...‬
‫חכה רגע.‬
‫אתה לא אומר לי שהמנוע המקורי עוד ישנו.‬
‫- הוא ישנו. - מר קלארקסון העלה טיעון טוב.‬
‫לא כל מנועי הסטאג, אבל אני מנחש שבמרביתן,‬
‫הוציאו את המנוע המקורי והכניסו מנוע וי-8 של רובר.‬
‫- כן. - שהוא אמין יותר.‬
‫כן, הווי-8 המקורי של טריומף סטאג הוא מדהים‬
‫כי הוא מצא המון דרכים להתחמם יתר על המידה ולהרוס את עצמו.‬
‫כי אין רק דרך אחת.‬
‫חול מהיציקה שנותר במנוע ממלא את חריצי השמן,‬
‫ובום! התחממות יתר.‬
‫הפתחים היו גדולים מדי, מה שאומר שכל חריצי המים קטנים יותר,‬
‫- והוא מתחמם מדי ובום. - תמיד.‬
‫החלק החכם הוא שני טורי צילינדרים, וי-8.‬
‫התקינו חיישן טמפרטורה רק בטור אחד.‬
‫כך שלפחות לא תדע שהוא חם מדי.‬
‫אז אם הטור השני מתחמם מדי‬
‫תדע על זה לראשונה בבום-טראח-טראח-ספלאט.‬
‫אם אתה במטוס‬
‫שמטיסים היישר לעבר ההרים, האם תרצה לדעת?‬
‫בעצם, כנראה לא.‬
‫למה לך לדעת את זה?‬
‫אתה שותה ג'ין עם טוניק, צופה בסרט, נהנה...‬
‫שום דבר. אני לא רוצה להזכיר...‬
‫אני לא רוצה להזכיר את הצוללת ההיא, כי זה חולני, אבל הם לא ידעו.‬
‫וזאת התוכנית האחרונה שלנו.‬
‫- כבר לא אכפת לנו. - טוב...‬
‫כמה נחמה שאבנו מהעובדה שהם לא ידעו?‬
‫זה היה, "אנחנו נהנים במצולות". בום!‬
‫בדיוק. אתם יכולים לכתוב.‬
‫תתקשרו אלינו חופשי כדי להתלונן, אבל תקבלו הודעה מוקלטת:‬
‫"אנחנו לא מעוניינים בשיחתכם".‬
‫או שפשוט תחייגו 0-800-לכו-לעזאזל.‬
‫- "אנחנו כבר לא פה". - בכלל לא שם.‬
‫נכון.‬
‫אנחנו יכולים להגיד מה שבא לנו. איך פותחים את מכסה המנוע?‬
‫בצד הזה.‬
‫תראה כמה הידית שחוקה. היא תהיה...‬
‫הסימן של פתיחת מכסה המנוע נשחק.‬
‫תרים מהאמצע.‬
‫שיט, זה באמת מנוע מקורי של טריומף.‬
‫הוא נדיר.‬
‫גבירותיי ורבותיי, בואו לראות‬
‫כי זאת הפעם האחרונה שתראו אותו.‬
‫מקורי אבל עדיין מחורבן.‬
‫מה? מסרון.‬
‫- מר וילמן. - אוי ואבוי.‬
‫"אחרי הטענת המכוניות החשמליות,‬
‫"תתייצבו בתחנת הרענון סאות מימז."‬
‫- הוא לא יודע שאנחנו פה? - הוא לא...‬
‫זה ממילא לא משנה, כי אנחנו בעצם‬
‫כבר חשבנו בעצמנו על אתגר.‬
‫אנחנו נמצאים כעת בקצה הכי מזרחי של זימבבואה,‬
‫ואנחנו ניסע כ-2,000 ק"מ‬
‫לקצה הכי מערבי,‬
‫וזהו זה!‬
‫זהו זה!‬
‫דבר אחד עוד מטריד אותי.‬
‫- מה? - הרים. צריך... את כל זה.‬
‫אני לא מודאג, כי בל נשכח‬
‫שהם הולידו את הלנצ'יה 037,‬
‫בעלת ההנעה הדו-גלגלית האחרונה שניצחה את האאודי קוואטרו‬
‫וזכתה בראלי העולמי.‬
‫לא היה הרבה ממנה בפנים, נכון?‬
‫- נו... - מה שהם עשו בעצם היה לומר,‬
‫"נייצר בסיס נהדר למכונית ראלי‬
‫"עם כמה שיפורים", והם חתכו את הסמל משם,‬
‫וכל מה שמאחוריו היה חדש.‬
‫ללא דיחוי, התנענו את מכוניות הספורט בנות ה-50,‬
‫ויצאנו לחצות את הלב המחוספס של אפריקה.‬
‫אז בפעם האחרונה...‬
‫יוצאים לדרך.‬
‫זאת המכונית המושלמת לטיול הזה בעבורי.‬
‫המכונית הראשונה שלי הייתה כמעט קפרי.‬
‫היא פורסמה בעיתון מקומי.‬
‫שמרתי את התמונה שלה ליד הקופה בתחנת הדלק‬
‫שבה עבדתי ברדפורד.‬
‫הייתי כמעט בן 18.‬
‫זו עמדה להיות המכונית הראשונה שלי, שהוריי קונים לי.‬
‫אבל כשבדקנו אותה התגלה שהיא גנובה.‬
‫אז קניתי טויוטה קורולה ישנה משנת 1976 במקומה.‬
‫לטיול כזה, זו מכונית מושלמת.‬
‫היא קלילה, רק מעט יותר מטונה.‬
‫הרבה נחרות וכוח.‬
‫מנוע אס-6 וי-6 שלושה ליטרים מלפנים, ניהוג אחורי, בלמים...‬
‫זהו זה.‬
‫אני אוהב שמד הסל"ד מראה 1,000, 2,000, 3,000.‬
‫יש בו אלפים... הוא לא עובד,‬
‫אבל אילו עבד, הייתם רואים שהוא מראה אלפים,‬
‫כי זה נשמע טוב יותר.‬
‫בשנות ה-80, מעולם לא נהגתי למרכז לונדון‬
‫בכביש המהיר אם-4.‬
‫תמיד נסעתי בכביש המערבי הגדול הישן במקומו.‬
‫כי בכביש המערבי הגדול‬
‫הייתה סוכנות מכוניות בשם "הדגל המשובץ",‬
‫ולפעמים, בחלון הראווה הייתה להם מונטה קרלו.‬
‫ואם הייתה כזו,‬
‫הייתי עומד בצד ובוהה בה במשך שעות, וחולם בהקיץ.‬
‫ועכשיו אני יושב בכזו...‬
‫והיא שלי.‬
‫שלי!‬
‫ובאשר לי, היה לי רק דבר אחד לומר.‬
‫טריומף סטאג.‬
‫שומו שמיים, תראו איזה נוף!‬
‫אני לא יודע מדוע, אבל משהו‬
‫גורם לי לרצות ספל תה.‬
‫מה... במה מדובר?‬
‫אתם צוחקים.‬
‫בחורים, אין איך לנסח זאת אחרת חוץ מלומר שיש לי תקלה.‬
‫סליחה?‬
‫זה מלהיב.‬
‫זה מדהים, כי בקפרי יש אותו מספר חלקים נעים‬
‫כמו בבקבוק המים הזה.‬
‫איך יכולה להיות בכלל תקלה בקפרי?‬
‫אני יודע מה העניין.‬
‫- מה? - המנוע לא עובד.‬
‫גם לדעתי זה המנוע.‬
‫- כן. - ואנחנו מומחים.‬
‫מכסה המנוע שלי נפתח ראשון.‬
‫- מה היינו עושים במצב כזה? - בוא נחשוב.‬
‫מה היינו עושים לרוב?‬
‫- נשענים. היא חמה. - הפעם...‬
‫האם נשנה הרגל של חיים שלמים‬
‫- ונעזור לו? - כן...‬
‫- לשם שינוי. - אני אגיד... לא!‬
‫ביי!‬
‫עדיין מנוול אחרי כל השנים.‬
‫בסדר.‬
‫נסענו 24 ק"מ...‬
‫ונותרנו שניים.‬
‫דבר אחד...‬
‫לא רק לפורד‬
‫יש מוזיקה משלה,‬
‫גם לזו יש.‬
‫לדעתי הגיע הזמן להתפנק עם קצת סטראגל ג'נינגס‬
‫ו"מונטה קרלו". מתחילים.‬
‫מונטה קרלו‬
‫אבל כעבור כמה ק"מ הצטרף כלי חדש‬
‫למחלקת הקצב, וזה לא היה ממש קצבי.‬
‫היה שם גמגום קל.‬
‫גמגום.‬
‫גמגום, גמגום. פרות.‬
‫זה פשוט מחורבן.‬
‫עולה מהמכונית שלך עננת עשן גדולה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫כן.‬
‫עש... אש.‬
‫- זה המנוע. - כן.‬
‫- כן. - הייתי שמח לעזור.‬
‫אבל אני לא מבין במנועים איטלקיים עם גל זיזים כפול‬
‫ושלי עובד מצוין.‬
‫אם אתה תיתקע, מי ינטוש אותך מאחור?‬
‫זה החשש הכי גדול שלי.‬
‫אצטרך לנטוש את עצמי מאחור.‬
‫הטמפרטורה והלחצים תקינים.‬
‫רק מכונית אחת עדיין נוסעת, חמישים ואחד ק"מ שלמים מתחילת המסע.‬
‫סטאג.‬
‫כמה ק"מ מאחור,‬
‫הצלחתי לפענח שהבעיה של הקפרי הייתה משאבת הדלק.‬
‫יש פה בעיה קלה.‬
‫מעולם לא ראיתי כזו מבפנים כשהיא תקינה,‬
‫כדי לדעת איך עליה להיראות,‬
‫ואיך היא נראית כשאינה תקינה.‬
‫בינתיים, הפעלתי את הגאונות שלי וכבר פענחתי‬
‫איך לפתור את הבעיה של הלנצ'יה.‬
‫הצ'ופצ'יק שבקצה היה משוחרר.‬
‫אם אהדק אותו, הוא יצית כהלכה‬
‫ותקלת הניצוץ תיעלם.‬
‫והדלק שלא נשרף יפסיק להיכנס לאגזוז,‬
‫להידלק ולהבעיר את הלנצ'יה שלי.‬
‫רעשי תקתוק. מה התקתוק הזה?‬
‫משום שאני רגיל להתחשמל בימינו,‬
‫השתמשתי שוב בגאונות שלי,‬
‫החלפתי את כבלי ההצתה...‬
‫ובמהרה יצאתי לדרך.‬
‫היא מגרגרת כמו חתלתולה.‬
‫הו, כן!‬
‫יצאתי לדרך במרדף אחרי ג'יימס, כשאיני בטוח מה מפתיע יותר,‬
‫איכות הכביש או הנוף שהשתנה ללא הרף.‬
‫אלה עצי אורן.‬
‫באפריקה.‬
‫היינו ממש במטע תה, ועכשיו יש עצי אורן.‬
‫אילו מישהו שיגר אותי הנה ואמר, "איפה אתה בעולם?"‬
‫הייתי אומר, "בסקוטלנד".‬
‫עד שצמצמתי את הפער עם ג'יימס...‬
‫ג'יימס מיי!‬
‫...הוא היה למרגלות ההרים,‬
‫שם הכביש המקסים נהפך במהרה לשביל עפר.‬
‫ידעתי שזה היה טוב מדי כדי להימשך.‬
‫אבק, אבק.‬
‫הפה שלי מתמלא באבק.‬
‫אבל אז נזכרתי שלראשונה אי פעם,‬
‫אנחנו שולטים בגורלנו.‬
‫נעצור. נעצור מתי שבא לנו. מר וילמן לא פה. מעולה.‬
‫אין טעם לנהוג מעבר... טוב, השעה עכשיו 16:00.‬
‫כעבור כמה ק"מ ראינו שלט של מגורים,‬
‫שלחנו להאמונד מיקום, והחלטנו לסיים היום.‬
‫אני משער שזה לא יהיה המלון הכי מוצלח בעולם.‬
‫כלומר, אנחנו באמצע זימבבואה, בלב יער,‬
‫על פסגת הר, אבל אתם יודעים.‬
‫למרבה המזל, טעיתי.‬
‫טעיתי מאוד.‬
‫אפילו הטמפרטורה מושלמת, נכון?‬
‫- זה ממש מיוחד. - לא רע.‬
‫אתה רואה את ההרים הרחוקים ששם? הם במוזמביק.‬
‫תמיד הייתה סיבה שלא יכולנו לבוא לזימבבואה.‬
‫בכל השנים שעבדנו בבי-בי-סי, לא יכולנו לבוא הנה‬
‫- בגלל החרם על הבי-בי-סי. - כן.‬
‫אם תחשוב על היום, קמנו במקום נעים ביותר,‬
‫נהגנו בדרך נעימה ביותר...‬
‫- כן. - למלון נעים ביותר.‬
‫זה עדיף על הרעיון של מר וילמן, לא?‬
‫למה הקשבנו לו כל השנים?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אף שהוא יטען שבהיעדרו,‬
‫שתיים מהמכוניות נתקעו ב-40 הק"מ הראשונים.‬
‫זה גרם לנו להתפלפל על נתוני המכוניות שלנו.‬
‫הופתעתי מאוד מהמחיר ששילמנו.‬
‫אתה שילמת, ג'יימס מיי, כפי שאתה ודאי יודע, 26,500 ליש"ט.‬
‫אכן.‬
‫ריצ'רד האמונד, על הג'י-איקס-אל שלו, קפרי מסוג לא נכון... 25,000 ליש"ט.‬
‫- עשרים... באמת? - עשרים וחמש על ג'י-איקס-אל.‬
‫- על קפרי גמור? - מונטה קרלו...‬
‫- 17,950 ליש"ט. - מציאה.‬
‫זו אכן מציאה.‬
‫שלנו מגיעות מאפס ל-100 קמ"ש, בתשע שניות בערך.‬
‫של האמונד בשמונה שניות בערך.‬
‫- לא כרגע. - לא.‬
‫לשמחתי הייתי כעת בתנועה.‬
‫אבל בשביל העפר, התחלתי לחשוש‬
‫שהקפרי לא הייתה הבחירה הכי חכמה.‬
‫זה היה שפשוף קל של הקרקע.‬
‫בדיעבד,‬
‫הייתי צריך לבחור במשהו עם מרווח גדול יותר מהקרקע‬
‫במקום בפורד קפרי סימן אחת ג'י-איקס-אל,‬
‫שלושה ליטרים, מ-1974.‬
‫והוא היה כולל כמעט הכול, כך מתברר.‬
‫הגיע הזמן שאנקה קצת את השמשה הקדמית.‬
‫אוי לא, זה...‬
‫הרגע פירקתי את האגזוז שלי.‬
‫ואין לי מה לעשות בנידון כרגע, פשוטו כמשמעו.‬
‫כצפוי, כשהגעתי לבסוף, עמיתיי שפעו אהדה.‬
‫אנחנו הפסקנו לעבוד ב-16:00.‬
‫- באמת? - כן. היינו פה.‬
‫בירה בשמש ב-16:00. אז היה חמים.‬
‫- כעת פחות. - שתינו 8 כאלו.‬
‫כן. אפשר לקבל אחת כזו?‬
‫- הן בדיוק אזלו. - באמת?‬
‫- כן. מדהים. - טוב.‬
‫הוא נסע לחנות. למרבה הצער, הן 50 ק"מ מכאן.‬
‫אחרי שלא שתה בירה...‬
‫האמונד הרס את פס הקול האפריקני הלילי...‬
‫בטיפול רועש באגזוז שלו.‬
‫ולמחרת בבוקר, ג'יימס הרס את מקהלת השחר,‬
‫כשהפך לחולה ניקיון.‬
‫- בוקר טוב. - בוקר טוב.‬
‫עד כמה המוח שלך צריך להיות חלול כדי שתחשוב,‬
‫"אני יכול להביט בנוף ולשמוע ציפורים,‬
‫"אבל במקום זה אשאב את מכוניתי"?‬
‫אני ער כבר ארבע שעות, הבטתי בנוף‬
‫ושמעתי ציפורים. עכשיו ייפיתי את היפהפייה הזאת.‬
‫רק רגע, סליחה.‬
‫תנחשו מה.‬
‫- מסרון ממר וילמן. - קדימה.‬
‫- הוא כועס. - הוא עלה עלינו?‬
‫אני חושב שכן. בסדר.‬
‫"זה עתה גיליתי שלקחתם שלוש מכוניות קלסיות לזימבבואה.‬
‫"ומשום שבטוח למדי שאחת מהן תיתקע..."‬
‫- אוי ואבוי. - כן.‬
‫"ביקשתי מאנשי הקשר המקומיים שלי לשלוח לכם מכונית גיבוי."‬
‫באמת?‬
‫- בוודאות. - כן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫שיט.‬
‫היא מחרידה!‬
‫באמת? שנים לא ראיתי כזו, למעשה.‬
‫- היא... - זה אגרטל?‬
‫- שכחתי מהאגרטל. - זה אכן...‬
‫אתה אמור לשים פרח קטן כי אתה היפי.‬
‫תשמעו לי. מכירים את הכפר הקטן‬
‫- שהיה לפני כשמונה ק"מ? - כן?‬
‫אולי אקח אותה לכפר, ואמכור אותה או אתן אותה במתנה?‬
‫- איפטר ממנה. - כן, תיפטר.‬
‫תרצה להסתיר את ראשך במשהו?‬
‫זאת ההגדרה של מאוס.‬
‫אבל ממש מעבר לפינה, העניינים השתבשו קשות.‬
‫- האמונד, אני בצרה צרורה פה. - מה קרה?‬
‫קרתה לי התאונה הכי יוצאת דופן.‬
‫איבדתי שליטה והגעתי לקצה הצוק שכאן.‬
‫תראה.‬
‫כן.‬
‫המצב מחמיר.‬
‫לבנה מונחת כעת על דוושת הגז, המנוע זועק. ההילוך משולב.‬
‫היא בהילוך ראשון, ומקל של מטאטא דורך על דוושת המצמד‬
‫כי הוא נעוץ בגב המושב.‬
‫רגע. אז הכול בסדר?‬
‫האמת שכן, אלא שאיכשהו... אלוהים יודע מניין הוא בא,‬
‫חתיכת חבל התחברה בקצה אחד‬
‫למקל המטאטא, ובקצה השני אל הכלב הזה.‬
‫אלוהים.‬
‫המצב כרגע יציב.‬
‫אבל שם, כמו שאתה רואה, ג'יימס מיי פותח קופסת מזון כלבים.‬
‫מזון כלבים הב הב‬
‫אם הכלב יראה את זה,‬
‫הסתבכנו בצרות צרורות, ואני לא יודע מה לעשות.‬
‫לא עולה בדעתי פתרון.‬
‫רגע.‬
‫רגע, רגע, רגע. יש לי תוכנית.‬
‫לא, היא לא תעבוד.‬
‫יש לך רעיון כלשהו?‬
‫אין לי שום רעיון.‬
‫עוד אל תבחין בג'יימס מיי. אל תבחין בג'יימס. תביט אליי.‬
‫לא, אל... תביט אליי!‬
‫אוי לא!‬
‫זה עוד נמשך, מה?‬
‫זה עוד נמשך.‬
‫אני חושב שזה נגמר.‬
‫זו חתיכת תאונה גדולה.‬
‫תחשוב על זה ככה,‬
‫לפחות יש למר וילמן קדימון עכשיו.‬
‫ממילא לא היינו זקוקים למכונית הגיבוי הארורה של מר וילמן,‬
‫כי הבאנו לעצמנו מכונית.‬
‫רובר‬
‫והנה היא. רובר אס-די-1 ונדן פלאס אי-אף-איי.‬
‫מאה ותשעים כ"ס של הדר זהוב.‬
‫היא אכן הדר זהוב. ויש הדר זהוב מכל עבר.‬
‫אכן, כן.‬
‫מי שריסס אותה מחדש עשה עבודה מופלאה.‬
‫הוא ריסס לא רק את השלדה. אפילו את האנטנה שכאן.‬
‫זה יסודי. "כיסיתי את המכונית". אבל היא עדיין מופלאה.‬
‫זאת הפעם היחידה שיש לנו מכונית גיבוי שנרצה לנסוע בה.‬
‫כולנו נרצה. לסבא שלי הייתה כזו.‬
‫כן, גם לאבי הייתה.‬
‫הייתה אחת כזו בכביש גישה אחד ברחובות של פרברי בירמינגהם,‬
‫שם גדלתי. והיינו משתתקים כשחלפנו על פניה, מתוך כבוד.‬
‫ומה שממש מוצלח, מנקודת המבט שלך,‬
‫שהמנוע שלה, כידוע...‬
‫כי כמעט כל בעל סטאג בעולם כבר עשה זאת,‬
‫מתאים בצורה מושלמת למכונית שלך.‬
‫אם יורשה לי להציע שפצור שאתה ואני, ג'רמי, נעשה במכונית הזו?‬
‫נשים מנעול על מכסה המנוע.‬
‫- המפתח יהיה אצלנו. - רק מנעול...‬
‫כשתצטרך את המנוע, ותצטרך, תבקש.‬
‫או שנמצא את האיש שביצע את הריתוך הזה...‬
‫- מקסים. - זה מוצלח.‬
‫- ונאטום את מכסה המנוע בריתוך. - למעשה, זה כנראה מהמפעל.‬
‫זה כנראה... ככה זה יצא מלונגברידג'.‬
‫- "אני חושב שסיימתי." - "כן, מקסים, לא רואים.‬
‫"תראו. איננו."‬
‫כש"הדר זהוב" נוסעת מאחור...‬
‫יצאנו פעם נוספת מערבה, במסענו לחצות את ההרים.‬
‫תסתכלו, אלה אנשי תחזוקת כבישים,‬
‫אבל יש להם מעין מועדון ריקודים מאולתר.‬
‫חבל שפועלי תחזוקה בארץ לא נוהגים ככה,‬
‫אבל הם כנראה יצטרכו קודם כל להיות נוכחים, נכון?‬
‫יש ירידה קלה.‬
‫אחרי שחתרנו קצת, התחלנו לטפס,‬
‫והנוף המדהים של זימבבואה שוב השתנה.‬
‫תראו, אחו. מצפים לראות פרות עם פעמונים.‬
‫ואת ג'ולי אנדרוז שרה, "דו, הוא דוב" וכל השאר.‬
‫אז היינו במטע תה, ועכשיו אנחנו באוסטריה.‬
‫ואז הוא שוב השתנה.‬
‫טוב, חכו רגע.‬
‫לימיני, העמק הכי מרהיב שראיתי בחיי.‬
‫לשמאלי...‬
‫אירלנד.‬
‫אני יודע מה קרה.‬
‫אלוהים ברא את כל שאר הארצות בעולם‬
‫והוא הגיע לסוף האלפבי"ת. הוא הגיע לאות זד. הגיע לזימבבואה.‬
‫והוא חשב, "בסדר. זו תהיה היצירה הכי טובה שלי.‬
‫"פה יהיו מיטב הלהיטים שלי."‬
‫קיבלנו את "השיר שלך", "רקדנית קטנה", "בני והג'טס".‬
‫הוא מהמם.‬
‫והוא משתנה כל הזמן.‬
‫לצערי, בקפרי הנמוכה שלי, לא יכולתי להביט בנוף‬
‫כי הייתי עסוק מדי במבטים על משטח הכביש.‬
‫לא נהגו ככה בקפרי ב"מקצוענים", למיטב זיכרוני.‬
‫הכול היה נמרץ יותר.‬
‫אני נהנה מזה. זה כיף. זה מה שאני רוצה לעשות.‬
‫אלוהים, תביטו בזה.‬
‫אני לא סבלתי מאף אחת מהבעיות של האמונד,‬
‫כי הלנצ'יה הקטנה שלי הייתה בחירה הגיונית.‬
‫זוהי באמת המכונית האידיאלית לתור בכבישי שטח באפריקה.‬
‫כי המנוע מאחוריי, אז אין גל הינע.‬
‫אין אגזוזים.‬
‫אין מה שייתפס במשטח של הכביש.‬
‫לפיכך יכולתי להתקדם במהירות מכובדת...‬
‫עד שמשהו אכן נתפס במשטח של הכביש.‬
‫לכל הרוחות. זה היה רציני.‬
‫מה זה?‬
‫אלה חלקים של לנצ'יה.‬
‫אושר!‬
‫תודה, תודה. הזדקקתי לזה. אני באמת צריך את זה.‬
‫תודה.‬
‫אז אתה לא רוצה שניגש לקדמת...‬
‫אין מה לראות מקדימה.‬
‫לא, כי אין לך קדמת מכונית.‬
‫אבל זה כל מה שאני צריך, בקצת דבק מהיר.‬
‫כי הלילה נישן באוהלים. אין מה לעשות כשישנים באוהלים‬
‫חוץ מלהדביק בחזרה את המכונית שלך.‬
‫המשכנו הלאה.‬
‫אלוהים.‬
‫זה שבר את הבוהן.‬
‫ואז שוב הפסקנו להמשיך הלאה.‬
‫אוי לא.‬
‫אני חושב שהאגזוז שלי שוב התפרק.‬
‫יש לך בעיה קלה, אדוני?‬
‫זה אגזוז מוארך.‬
‫- כן. - מוזר. הוא נמוך מאוד.‬
‫אני חושב שהוא ייתפס בקרקע אם לא תיזהר.‬
‫למה אתה לא יכול פשוט לנסוע במעלה הכביש, כמו כולנו?‬
‫אני לא יכול לנסוע בה ככה. אני צריך לפרק אותו.‬
‫אם נשמיע את נעימת הקפרי, אתה תתעודד?‬
‫פורד קפרי סימן אחת‬
‫יש לי כל מה שנחוץ לי, חוץ מהאגזוז.‬
‫אני צריך... לדעתי, מפתח ברגים 11 מ"מ.‬
‫חכה רגע. יש לי אנטיביוטיקה,‬
‫למשהו שכבר אין לי.‬
‫- אני לא צריך... - יש לי כזה.‬
‫האוטוביוגרפיה של ברני טופין.‬
‫שמעתי שהיא ממש טובה.‬
‫ברני טופין סקטרשוט‬
‫מצוינת. קראתי. היא תעזור לך?‬
‫לדעתי היא לא ממש תעזור, לא.‬
‫אגיד שוב 11. מפתח ברגים 11 מ"מ.‬
‫מה שמעצבן במיוחד זה שהמכונית הזאת הייתה במצב מעולה‬
‫- כשקניתי אותה. - כן.‬
‫- באמת ובתמים. - גם הרימאק הייתה.‬
‫- מתחת לחגורה. זה היה מוצלח. - נכון. קצת אכזרי.‬
‫אבל לא אכחיש. זה נכון. היא הייתה, כן. עד אז.‬
‫היינו להוטים להגיע לפסגת ההר לפני רדת הלילה‬
‫והשארנו את עמיתנו מאחור.‬
‫בכנות, אילו ריצ'רד האמונד היה בית דירות, היה לו צו הריסה.‬
‫לעזא...! נו כבר!‬
‫בהמשך הדרך, הטיפוס התחיל להיות קשה כל כך,‬
‫שהייתם שוקלים פעמיים טיפוס בלנד רובר,‬
‫לא כל שכן, במכונית ספורט איטלקית שברירית.‬
‫אל תעצרי עכשיו, לעזאזל.‬
‫התחלנו בגובה 1,900 מטרים.‬
‫אנחנו בטח מתקרבים ל-2,500-2,100 עכשיו.‬
‫אי אפשר בכלל... להכניס להילוך שני.‬
‫זה תלול כל כך.‬
‫לאמיתו של דבר, אם נוסעים בלי הפסקה במעלה ההר,‬
‫בהילוך ראשון...‬
‫בתחילת הקיץ האפריקני...‬
‫סביר שהמכונית תתחמם יותר מדי, וזה אכן כך.‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר. תיקנתי את זה.‬
‫אבל כשאני אומר "תיקנתי"... מרביתו...‬
‫סליחה.‬
‫חזרנו לכביש, אסקס.‬
‫קדימה.‬
‫כשנגיע הערב למחנה‬
‫יהיה טיפול נחמד שבו נחבר אותך כהלכה.‬
‫בזמן שהאמונד פספס עוד שקיעה,‬
‫ג'יימס ואני הגענו לפסגת ההר, ושוב החלטנו‬
‫שהספיק לנו ליום אחד.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫זה נחמד.‬
‫ואחרי שנהנינו מבירה מרעננת בדמדומים,‬
‫אני ניגשתי להרכיב מחדש את פני הלנצ'יה.‬
‫זה כמו להתבונן בכלב שמנסה ללמוד תעלול קלפים.‬
‫עם קצת דבק, זה יהיה ממש כמו חדש.‬
‫עד שהאמונד הגיע לאתר המחנה שלנו,‬
‫היה חשוך לגמרי.‬
‫זאת הכניסה הכי עצובה שיש.‬
‫אחרי 22 שנים, אפשר היה לחשוב שנדע איך לעשות את זה.‬
‫אבל לא. הנה הוא בא.‬
‫עם פנס קדמי וחצי.‬
‫אסקס הגיע.‬
‫אולם, לא רק להאמונד היו בעיות.‬
‫חוויתם רגע נחמד?‬
‫לא. אני לא חווה רגע נחמד במיוחד.‬
‫לא, הוא הדביק את האצבע לשולחן.‬
‫הדבקתי את עצמי לשולחן בדבק מהיר.‬
‫- כן. - איך נוהגים בלנצ'יה מונטה קרלו‬
‫כשמודבק לך שולחן לאצבע?‬
‫אתה תדביק... הבנתי!‬
‫אפשר להעביר תער בין האצבע שלך לשולחן.‬
‫- זה קצת מסוכן. - אפשר?‬
‫כן, אבל בזהירות רבה. תרצה שאעשה את זה למענך?‬
‫ג'יימס, קצה האצבע שלו מודבק.‬
‫- לא... טביעת האצבע. - לא, רק את הכרית.‬
‫אז צריך רק... אם חותכים במפרק הראשון...‬
‫תודה, האמונד.‬
‫- תקבל... - לא הבנתי?‬
‫ישתילו לך עליה עט.‬
‫- יפה. - תמיד יהיה לו עט.‬
‫- או פותחן בקבוקים. - כן.‬
‫- תהיה המאושר בעולם... - אני לא מקשיב לכם.‬
‫- אני לא מקשיב. - להחליף אותה בחולץ פקקים.‬
‫- מפרק-פותחן. - מעולה.‬
‫זאת הפעם הראשונה שהדבקתי אי פעם משהו למשהו.‬
‫בהצלחה.‬
‫אני אסיר את זה. אתה יכול פשוט לחתוך בבקשה?‬
‫כן, אני יכול לחתוך.‬
‫- מעניין. - אחתוך.‬
‫תן לי את זה.‬
‫זה הסכין החדש של מארק סלמון. הוא מאוד מאוד גאה בו.‬
‫- אני לא מעוניין. - הוא חד להדהים.‬
‫יופי. עד כמה הוא חד?‬
‫כן, הוא... אכן.‬
‫- אנחנו כמו... - זה עובד!‬
‫אנחנו נראים כמו ציור הולנדי,‬
‫של אנשי עסקים בכובעים גדולים?‬
‫- זה עובד. - מה?‬
‫- תראו. - זה יהיה בקדימון.‬
‫זה בטוח יהיה בקדימון.‬
‫- תראו את זה. - כן, בבקשה.‬
‫גבר מגודל משחרר את אצבעו הדבוקה מהשולחן.‬
‫מארק, הדבקתי את הסכין שלך לשולחן.‬
‫למחרת בבוקר, אחרי לילה איום וקר תחת היריעות,‬
‫השווצתי בגאווה בכישוריי.‬
‫תראו איזו עבודה טובה עשיתי שם.‬
‫חשבתי שהבאת חלק חדש מהמוסך.‬
‫איפה התיקון?‬
‫- המתלים שאליהם זה מחובר... - כן?‬
‫נשברו.‬
‫אז אני צריך למצוא מקום שבו אוכל לקנות‬
‫מתלים וברגים חדשים‬
‫כדי להדק את זה בחזרה.‬
‫אני מרגיש שעליי להתנצל, צופים, שיש לי מכונית משעממת קלות.‬
‫האחרים בילו את הערב בחיבור אגזוזים בחזרה‬
‫ובהרכבת פגוש קדמי כתצרף.‬
‫אני רק יכולתי לנקות את שלי קמעה.‬
‫בכל זאת, לפחות עכשיו נסענו במורד.‬
‫ובמהרה, המצב הלך והשתפר עוד יותר.‬
‫הו, כן. תראו את זה.‬
‫תראו אותו.‬
‫יש אלוהים.‬
‫ואלוהים סיפק כביש סלול.‬
‫זה טוב שאנחנו על כביש, ואפשר להביט...‬
‫איך... למה המגבים שלי פעלו?‬
‫המשמעות הייתה שחצינו את האלפים האיריים‬
‫ונכנסנו לאפריקה עצמה.‬
‫פני השטח שוב השתנו לגמרי.‬
‫תראו את זה.‬
‫ירחמו השמיים, איזה יופי.‬
‫זו תפאורה מ"מסע בין כוכבים".‬
‫תראו את האדום... תראו את השיטה עם הפריחה האדומה.‬
‫ואז ראינו משהו עוד יותר טוב.‬
‫אני אוהב מגרשי גרוטאות.‬
‫עצרנו שם כדי לבדוק אם יש להם חלפים שנחוצים לנו.‬
‫אבל במהרה, דעתנו הוסחה מכל האוצרות.‬
‫זה מבחן מצוין לידע שלנו בכלי רכב.‬
‫זו קרסטה מאחורי זה?‬
‫לדעתי זו קרסטה "ציידים".‬
‫"ציידים"?‬
‫כך אימי נהגה לכנות אותן.‬
‫באיזה ספיישל נהגת בכזו?‬
‫- בבוליביה! כן! אני זוכר! - הוא צודק. הוא זכר משהו.‬
‫טויוטה לנד קרוזר‬
‫אותה באמת שווה לשפץ.‬
‫- היא מהממת. - תביטו בזו.‬
‫זו אוסטין קיימברידג'.‬
‫זו אכן אוסטין קיימברידג', עם כיתוב. מה זה? אר-אס-אר?‬
‫זה אומר שהיא מהתקופה שזו הייתה רודזיה.‬
‫אר-אס-אר‬
‫- כן. רודזיה הדרומית, לדעתי. - זה מה שזה?‬
‫היא כבר מזמן לא בכביש.‬
‫היא נמצאת שם זמן מה.‬
‫תסלח לי, אתה מנסה להניע אותה?‬
‫- כן. - כן?‬
‫כמעט הצלחת.‬
‫- בהצלחה. - כמעט הצלחתי.‬
‫כן, כמעט הצלחת.‬
‫אולי תחשבו שזו בדיחה.‬
‫המכונית הכי נמכרת בזימבבואה בשנות ה-60 הייתה...‬
‫היא הייתה צרפתית.‬
‫ארבע.‬
‫- רנו 4. - רנו 4.‬
‫- יש שם אחת. - יש שם.‬
‫כן, רנו 4.‬
‫מהי המכונית החמישית הכי נמכרת?‬
‫- לנצ'יה מונטה קרלו? - לא המונטה קרלו?‬
‫- קרוב. - זו בטח אלפא רומיאו.‬
‫- אלפא רומיאו ג'וליה. - כן.‬
‫כי מייצרים אותן כאן.‬
‫- מייצרים אותן בדרום אפריקה. - נכון.‬
‫חבר של אבא שלי, ניהל את המפעל של פורד בהררה,‬
‫והם היו מבריחים חלפים של אלפא מדרום אפריקה,‬
‫ואז בונים מכוניות אלפא במפעל של פורד ומוכרים אותן.‬
‫- בתור אלפא? - כן?‬
‫כן, בתור אלפא.‬
‫אבל בנו אותן גם במפעלים הצרפתיים פה.‬
‫נסעו פה באלפא רומיאו שאלפא רומיאו לא ידעה שבנתה.‬
‫כל מספרי השלדה היו שגויים.‬
‫- אין מספר שלדה. - מספר שלדה!‬
‫רק אמרתי.‬
‫למרבה העצבים, לא היו מתלי פגוש ללנצ'יה מונטה קרלו במגרש הגרוטאות,‬
‫או מתלי אגזוז של קפרי ג'י-איקס-אל שנת 1974.‬
‫אז האמונד החליט לחרב עוד תיקון,‬
‫בזמן שאני הסרתי את הגג מהמונטה קרלו שלי.‬
‫המיזוג חסר תועלת ואני מתבשל.‬
‫בכנות, זה כמו להיות בחור השחור של כלכותה בפנים.‬
‫אסור להגיד את זה.‬
‫- למה לא? - לדעתי פשוט אסור.‬
‫אם אתם נגד האמירה שלי על "החור השחור של כלכותה"...‬
‫אני לא נגד. אמרתי...‬
‫- לא... - לא אתה.‬
‫אני מדבר לקהל הנכבד שבבית.‬
‫אם מישהו רוצה לכתוב לנו ולומר שהוא מתנגד לזה,‬
‫תרגישו חופשי. אני הלכתי. סיימתי.‬
‫- תוכל למשוך שוב בידית? - חייגו...‬
‫0-800-תזדיינו-לכם.‬
‫תזדיינו לכם? ותקבלו הודעה מוקלטת שאומרת,‬
‫- "איננו מודים על שיחתכם". - כן. "שיחתכם לא חשובה לנו".‬
‫שיחתכם...‬
‫פשוט תמשוך שוב בידית, כי יש עוד תפס קטן פה.‬
‫- פה? - כן.‬
‫- תראה! הכול התפורר. - כן, בבקשה.‬
‫איך גרמת... ומה קורה עכשיו?‬
‫אני חושב...‬
‫למה החלק הזה...‬
‫זה לא... הקצה של זה?‬
‫כעבור 15 דקות‬
‫אז למה החלק הזה משתחרר?‬
‫- אלה פשוט נתפסים... - רגע.‬
‫- אם זה הולך... - אתה חושב שזה מלמטה?‬
‫אכן.‬
‫- ככה? - כן.‬
‫תפסיק. הבנתי.‬
‫- לא, אבל כמעט. - לא, אבל ייתכן.‬
‫- בבקשה. - אתה חושב שזה...‬
‫- כן. - ב-24 דקות בלבד,‬
‫הפכנו את הלנצ'יה מונטה קרלו לגג נפתח.‬
‫ג'יימס, תודה על עזרתך.‬
‫לאחר מכן ריכלנו על עמיתנו.‬
‫קפטן אגזוז.‬
‫הוא ינסה כנראה לחבר חיבור ישיר.‬
‫- באמת? - מדופן המכונית.‬
‫יהיו בעיקרון עמודים, כמו במשאית קנוורת.‬
‫יש לי הצעה.‬
‫- נשאיר אותו פה. - כן, בדיוק.‬
‫אני גם לא אוהב אנשים מקועקעים.‬
‫אלה אנשים מגודלים שציירו על עצמם.‬
‫שמתי לב שזה שם התוכנית שלו ב...‬
‫"השן הכי קטנה". הוא לקח את השם...‬
‫מה יקרה כשהיא תבוטל?‬
‫מה היה קורה לו קעקעתי "טופ גיר"‬
‫- על הזרוע? - בדיוק.‬
‫תצטרך למחוק אותו ולכתוב,‬
‫"אני מופיע כבאטנס בסווינדון וייברן."‬
‫- זה כנראה יקרה, אגב. - זו השקעה רבה.‬
‫- באטנס. - או אולי רק "באטנס". כן.‬
‫- כבר עדיף לקעקע פה. - באטנס!‬
‫לאחר מכן, רוחות חג המולד של העתיד יצאו לדרך.‬
‫- להתראות, האמונד. - כן. ביי.‬
‫נסיעה טובה.‬
‫בזמן שהאמונד דפק וקרקש לו...‬
‫ג'יימס ואני נסענו לעבר עיר הבירה הררה.‬
‫הררה זימבבואה‬
‫ניאנגה פארק לאומי‬
‫וכעת, כשאנחנו על כביש סלול, הגענו לשם בזמן טוב.‬
‫אתגעגע לנהיגה בערים כאלו.‬
‫אלוהים, הן ססגוניות וכיפיות.‬
‫אבל תקלוט את השוטר, ג'יימס. תקלוט את השוטר הזה!‬
‫תראו אותו. הוא מופלא.‬
‫יש לו השפעה כלשהי על התנועה?‬
‫לא, אבל הוא מעודד את כולם משמעותית.‬
‫בדרכנו למרכז העיר נתקלנו בשוק... גדול.‬
‫אלוהים. הוא עצום.‬
‫טוב.‬
‫ובמהרה היה לי רעיון.‬
‫טוב, משום שזאת הפעם האחרונה שאנחנו עובדים ביחד,‬
‫שנבדוק אם אפשר לעזור לריצ'רד האמונד,‬
‫ונבדוק אם אפשר לקנות לו אגזוז למכונית שלו?‬
‫כן, טוב, למה לא?‬
‫כדי להאיץ את הקניות, הדלקתי עוד שפצור.‬
‫מערכת הכריזה שלי ברכב.‬
‫האם יש למישהו אגזוז לפורד קפרי?‬
‫סימן אחת שלושה ליטרים ג'י-איקס-אל.‬
‫משמאל. אגזוזים.‬
‫כן.‬
‫אתה חושב שאחד מהם יתאים לסימן אחת וי-6 ג'י-איקס-אל?‬
‫אני מניח שהם יתאימו כמו זה שמחובר כרגע.‬
‫ובאותו עניין, ק"מ רבים מאחור...‬
‫כמו כפפה.‬
‫מכופף. כן.‬
‫זה נשמע עוד יותר טוב.‬
‫הלוחמת בדרכים מפלסת דרך. כן!‬
‫הלכנו כעת ברגל בחיפוש אחר אגזוז.‬
‫ש-פ-י-ך מיסבים‬
‫חנות לבולמי זעזועים. תראה. בולמים וקפיצים.‬
‫פנסים אחוריים.‬
‫השמות שלכם התפרסמו בעיתון.‬
‫התפרסמתם בעיתון.‬
‫- שיט. - אנחנו בעיתון.‬
‫בעמוד הראשי.‬
‫החבר'ה בעיר... אגדות "טופ גיר" בזימבבואה‬
‫אנחנו חדשות ראשיות, מילולית.‬
‫"אגדות 'טופ גיר'".‬
‫- שם, תראה. - אלה שוב אנחנו.‬
‫תראה, זה כתוב פה.‬
‫"כוכבי על שהתפרסמו ב'טופ גיר',‬
‫"ואז פישלו."‬
‫"הדמויות הכי מזוהות בעולם,‬
‫"כשמדובר בנהיגה טלוויזיונית."‬
‫- זה תחום צר. - כן, קצת.‬
‫תראה, זה נהיה מבטיח יותר.‬
‫לדעתי זו הנחה סבירה‬
‫שאילו עמיתנו היה יודע שאנחנו קונים אגזוז,‬
‫הוא היה אסיר תודה מאוד.‬
‫טוב. עליי להודות. נמאס לי כבר.‬
‫החשכה ירדה עד שהגעתי למלון הבוטיק השלו שלנו.‬
‫בחורים.‬
‫- כל הכבוד. - היה לך יום מחורבן?‬
‫- תודה. - יש לך בירה.‬
‫- האם זה... - אבל חשוב יותר...‬
‫וכן, זו ערכה מתאימה. תראה.‬
‫לג'י-איקס-אל.‬
‫- זה לג'י-איקס-אל, לא לג'י-טי. - שלא...‬
‫- אם זו בדיחה אכזרית... - לא.‬
‫- זה אמיתי. - באמת?‬
‫אלוהים.‬
‫- תראו מה זה אומר. - תמשש אותו.‬
‫- שקט. - זה אומר שלא תישן הלילה.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫- מרכך שיער. - לא עצרנו בזה.‬
‫- אני... מה? - זה לא הסוף.‬
‫זה כבר מביך, אבל אני אסיר תודה.‬
‫אלוהים!‬
‫- זה ספוילר אחורי. - לא סתם ספוילר אחורי.‬
‫לא, אלא ספוילר של ריצ'רד גרנט... זוכר את הספוילרים שלו?‬
‫- השחקן? - לא. טוב...‬
‫זה העניין, הספוילרים של ריצ'רד גרנט‬
‫היו של איקס-אר-2 כל שנות ה-70 וה-80.‬
‫ריצ'רד א' גרנט שיחק ב"וויתניל ואני"...‬
‫- נכון. - נכון.‬
‫ואז הקים עסק לאבזרי רכב.‬
‫אבל כדי לא לפגוע בקריירת המשחק, הוא השמיט את ה-א'.‬
‫ריצ'רד גרנט ספוילרים‬
‫בחורים, כל הבשורות האלו באמת מרהיבות.‬
‫- ואני שמח מאוד. - אתה יכול לחבר אותו הלילה.‬
‫אני מרגיש נורא. לא הבאתי לכם שום...‬
‫- מובן שלא הבאת לי כלום. - אין לי מתנות.‬
‫מתי אי פעם, שניכם, קניתם לי... קניתם לי...‬
‫אתה קנית לי ציור שמן מחורבן בווייטנאם.‬
‫הוא היה מקסים.‬
‫מחורבן. ואתה מעולם לא קנית לי כלום.‬
‫- מעולם לא קניתי לך? - מעולם.‬
‫- לא נתתי לך מתנה? - אני...‬
‫לא. קניתי לך ארגז בווייטנאם,‬
‫שתשים על האופנוע. קניתי לו...‬
‫באותו לילה הברקנו את המכוניות שלנו,‬
‫תיקנו את כל מה שהיה נחוץ...‬
‫ואז נפגשנו לארוחת בוקר מהסוג שמר וילמן מעולם לא סיפק.‬
‫- זה הקפה שלי? - כן.‬
‫- הזמנת לי קפה? - כן.‬
‫זו כמעט מתנה.‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫- הלכתי אמש לבר. - כן.‬
‫שוחחתי עם אדם וקניתי ממנו את זה.‬
‫- מה? מה זה? - כסף.‬
‫כסף ממשי.‬
‫- באמת? - בגושים. כן.‬
‫- בשישים סנטים לגרם. - תראה לי.‬
‫כי מתברר... נכון שאנחנו נוסעים על פני השטח,‬
‫שם יש פירות וגידולים?‬
‫- כן. - אסם התבואה של אפריקה.‬
‫אם חופרים מתחת,‬
‫זהב, כסף, מנגן, ליתיום,‬
‫יהלומים, פחם, עופרות ברזל.‬
‫אז שותלים שדה לגידול אננסים או תה,‬
‫או בננות או כל דבר שהוא,‬
‫- ויש שם יהלומים וליתיום. - אבני חן?‬
‫כן, אבני חן וליתיום וקובלט, פשוט נשפכים החוצה.‬
‫וחשבתי, נכון שכשאנשים יוצאים...‬
‫אנחנו מטיילים ותמיד חוזרים הביתה עם מזכרת מטופשת.‬
‫אז במקום לקנות שטות מחורבנת,‬
‫אולי נקנה קצת כסף?‬
‫- שישים סנטים? לגרם? - שישים סנטים לגרם.‬
‫ואז נחפזנו מייד העירה ויצאנו לקניות.‬
‫פרדיי ובניו‬
‫רח' אנגווה ר' מוגאבה‬
‫ולא התאפקנו.‬
‫תכשיטים וקוסמטיקה נאים‬
‫אז אלה 45 ק"ג כסף.‬
‫- המזכרת הכי שווה שיש. - נכון.‬
‫יכולנו לחזור עם ציור מחריד של שקיעה.‬
‫זה ישפיע על מרכז הכובד שלי.‬
‫עליי להיות כן.‬
‫זה יוסיף לעומס בכנף שלי.‬
‫אני מנסה לחשב כמה זה עלה.‬
‫- לא הרבה, לדבריך... - ב-60 סנטים לגרם.‬
‫כן.‬
‫אבל קיבלנו הנחת כמות, וזה העודף שהוא נתן לי.‬
‫שילמתי בדולר אמריקני.‬
‫מה זה?‬
‫חמישים... חמישים מיליון?‬
‫50 מיליון דולרים‬
‫חמישים מיליון דולרים. כשהייתה היפראינפלציה גדולה,‬
‫- היא הייתה במיליון אחוזים, נכון? - משהו כזה.‬
‫בשלב מסוים, שטר של 50 מיליון דולר‬
‫היה זול יותר לניגוב הישבן‬
‫מאשר להשתמש בדף בודד של נייר טואלט.‬
‫- הוא זול יותר. - כי הוא יקר יותר.‬
‫- לכן מי שהזמין קפה... - כן.‬
‫שילם עליו כשהוא הגיע‬
‫ולא אחרי שהוא שתה, כי המחיר היה עולה.‬
‫בכל אופן...‬
‫מספיק עם הכספים.‬
‫- אז יש לנו 45 ק"ג כסף... - כן.‬
‫וחמישים מיליון דולר.‬
‫אנחנו במצב טוב.‬
‫אחרי שהנענו את מכונות הכסף המתוקנות כהלכה שלנו,‬
‫יצאנו מהעיר,‬
‫משוכנעים למדי שבשום עיר עלי אדמות אין שדרה טובה יותר.‬
‫העצים הסגולים האלה עוצרי נשימה.‬
‫- אלה באמת עצי סיגלון? - כן, אכן.‬
‫תראו אותם. הם יפהפיים.‬
‫תראו את זה.‬
‫זו שדרת העצים הכי יפה שראיתי מעודי, אני חושב.‬
‫ג'רמי היה בתורנות קריאת המפה‬
‫ונסענו מערבה בפס מעולה למדי של כביש סלול.‬
‫הכביש טוב. הנוף טוב. המצב טוב.‬
‫אזור חצייה‬
‫במשך שעות, המסע היה נטול צרות לחלוטין.‬
‫והוא המשיך להיות נטול צרות עד שעצרתי לבדוק במפה.‬
‫ואז הוא כבר לא היה נטול צרות.‬
‫- שיט. - לשם מה עצרת?‬
‫- בשורה טובה. - תמשיך.‬
‫בשורה טובה. בשורה טובה מאוד.‬
‫אני יודע בדיוק באיזה כביש אנחנו.‬
‫יש בשורה קצת רעה.‬
‫- כן? - זה הכביש הלא נכון.‬
‫- מה קרה? - אנחנו בכביש הלא נכון.‬
‫מי אמר שהוא יודע לאן הוא נוסע?‬
‫האם זה... אני...‬
‫- לא אתה. אני. - לא, זה היה קול אחר.‬
‫- זה לא אני, נכון? - אתם מתחפרים‬
‫- בשאלה מי פנה שמאלה ומי ימינה. - זה אתה.‬
‫- זה אתה. - זה אני.‬
‫אז טעינו... לקחת אותנו לכביש הלא נכון ביציאה מהררה.‬
‫- צריך לנסוע מערבה. - זה לא.‬
‫- אנחנו נוסעים צפונה. - זה צפונה.‬
‫- תראה לי. - יש ברירה.‬
‫אפשר לחזור כל הדרך להררה.‬
‫לא.‬
‫ולפנות בפנייה הזאת, הנכונה.‬
‫- טוב. - או... אם נמשיך לנסוע צפונה...‬
‫- בכביש הלא נכון. - כן.‬
‫אם נמשיך לנסוע צפונה נגיע בסוף לזמביזי.‬
‫שהוא הגבול עם זמביה. נהר גדול. אי אפשר לפספס אותו.‬
‫נחתוך שמאלה, אז ברור לנו שאנחנו נוסעים מערבה.‬
‫זה נכון בגדול, כי הנהר בכיוון הזה‬
‫והכביש בכיוון הזה.‬
‫אז זה המצב.‬
‫אחרי שהפנמנו את העובדה שבמקום לעשות ככה...‬
‫עשינו ככה...‬
‫הסתערנו הלאה.‬
‫אני חושב שנגיע לזמביזי עד רדת הלילה.‬
‫אפשר לחנות על גדת הזמביזי.‬
‫נכון שזה יהיה מגניב?‬
‫אבל אז...‬
‫הכביש הסלול נגמר.‬
‫אלוהים. לא!‬
‫בבקשה, לא עוד כביש חתחתים. אלוהים! זה מה שזה.‬
‫חברים, יש בערך 65 ק"מ עד לנהר. 65 ק"מ.‬
‫עשרים ושניים ק"מ.‬
‫לא, לא, ג'יימס, 65 ק"מ. שש-חמש.‬
‫- שישים וחמישה? - כן, אני חושש שזה...‬
‫זה פחות או יותר המצב. כן.‬
‫לא! הן בחיים לא יחזיקו מעמד.‬
‫אוי ואבוי, זה היה קטע ממש קשה.‬
‫רגע. אני עוצר. מה...‬
‫חברים, יש לי תקלה.‬
‫זה בסדר. שלי תקינה.‬
‫אוי לא, אני מריח דלק.‬
‫המשימה הראשונה היא ללבוש בגד לבן,‬
‫כי זבובי הצה צה נמשכים לכחול ולשחור.‬
‫אוי שיט!‬
‫כל הדלק שלי נוזל.‬
‫אוי לא, זה רע.‬
‫זה צינור הדלק, וזה הדלק.‬
‫זה מה שאתה... תודה.‬
‫- טוב... - מה שאוכל לעשות...‬
‫האם נשפך דלק מהמכונית החמה שלך?‬
‫- כן. - האם זה רעיון טוב?‬
‫- כן. - תודה.‬
‫לאחד מכם בא לעמוד פה כשהאצבע שלו בקצה?‬
‫- לא ממש. - לא.‬
‫תנסה להסביר כדי שאבין...‬
‫הוא התפרק. זה הדלק... הצינור ממכל הדלק‬
‫אל המנוע עובר משם‬
‫- לשם. - אז בטח יש צינור מ...‬
‫האם הוא פשוט נקרע?‬
‫- לא, הוא השתחרר. - למה אתה עוזר לו?‬
‫אני רוצה שהאמונד ישרוד, אחרת לא נראה אותו בתפקיד באטנס‬
‫- בהצגת חג המולד. - נו באמת!‬
‫תפסיקו עם באטנס!‬
‫לא נפסיק.‬
‫בעוד כמה שנים הוא יופיע בתפקיד באטנס‬
‫- בסווינדון וייברן? מה? - שנה אחת.‬
‫לא, לדעתי... הגאווה שלו...‬
‫הוא גאה מספיק כדי לחכות שנתיים.‬
‫אז זה משודר ב-2024, התוכ...‬
‫- כן. - אני חושב שב-2025,‬
‫אולי בגילפורד.‬
‫אלוהים, אני ספוג בדלק.‬
‫התיאטרון בגילפורד די גדול.‬
‫נכון, גילפורד די... סווינדון וייברן,‬
‫- שם הוא יופיע. - כ-200 איש.‬
‫הליהוק הוא כזה: איינסלי הריוט,‬
‫לורנס לואלן-בואן, ג'וליאן קלרי, ריצ'רד האמונד.‬
‫- זה ליהוק גדוש בכוכבים. - גלוריה האניפורד ו...‬
‫ובתחתית:‬
‫- "וריצ'רד האמונד בתפקיד באטנס!" - באטנס.‬
‫אחרי קריירה מהוללת שבמסגרתה‬
‫- נסע בתבל. - לא אמרנו: "ריצ'רד האמונד מהטלוויזיה".‬
‫מהטלוויזיה. כי הוא הופיע במספיק תוכניות‬
‫כדי להיות "ריצ'רד האמונד מהטלוויזיה".‬
‫תשמע, האמונד, נבוא לראות אותך.‬
‫אני אומר...‬
‫בערב הבכורה שלך יהיו שני אדונים קשישים‬
‫- בשורה הראשונה. - בבכורה? בכל ערב.‬
‫אני שונא הצגות חובבים, אבל אני... לזה אלך.‬
‫תחשוב על הנקודות שתצבור במלון.‬
‫- אלוהים. - בהצגת צהריים ביום ראשון,‬
‫אפשר לקבל בשר פרוס מהמזנון.‬
‫בציפייה שזאת לא תהיה הפעם האחרונה שנעמוד סביב‬
‫קפרי מקולקלת,‬
‫הלכתי ללבוש את החולצה שלי נגד זבוב הצה צה.‬
‫הצינור התחתון, כאן.‬
‫ואז איתרתי משהו בסבך.‬
‫שלום.‬
‫מצאתי קישוט למכסה המנוע, חבר'ה.‬
‫זוכרים את הלנצ'יה הישנה?‬
‫- תראו את זה! - זה מעולה.‬
‫אני יודע.‬
‫בסופו של דבר, באטנס חזר לכביש.‬
‫אני רק בודק את מד הדלק שלי. איבדתי לא מעט.‬
‫ואז, כשנותרו עוד כ-50 ק"מ, כביש החתחתים נהיה כה אכזרי...‬
‫שהוא התחיל לעשות שמות גם לסטאג החסין לרוב.‬
‫המגבים הופעלו מעצמם.‬
‫תפסיקו, מגבים!‬
‫תפסיקו לנגב את השמשה, מנוולים טיפשים מגומי!‬
‫זה היה כאילו כביש החתחתים, האויב שלנו זה 20 שנים,‬
‫ידע שזאת ההזדמנות האחרונה שלו לשבור אותנו.‬
‫זה עד הסוף... אלוהים, מה לעזאזל קרה פה?‬
‫אין לי שום שליטה על המצערת.‬
‫כן, כף הרגל שלי לא על דוושת הגז עכשיו,‬
‫ואנחנו פשוט נוסעים.‬
‫אני שם אותה מתחת לדוושה כדי להרים אותה.‬
‫זה התחיל לפרק את הלנצ'יה שלי כהוגן.‬
‫ואותי. אלוהים.‬
‫אוי לא!‬
‫אולם, למרות גילן המופלג, המכוניות שלנו החזיקו מעמד עד שלבסוף...‬
‫הגענו לגדות הזמביזי...‬
‫אלוהים.‬
‫...שם אימא אדמה ארגנה קבלת פנים מרשימה.‬
‫זה מקום לא רע.‬
‫אחרי ארוחת הערב אכלנו קינוח מקסים.‬
‫עוגת גבינה.‬
‫ומשום שזו זימבבואה...‬
‫האם תרצו קצת זהב עליה?‬
‫- כן, בבקשה. - כן, דווקא ארצה.‬
‫קניתי אותו כשהיינו בהררה.‬
‫מה שעוד נפלא בזה, שלמחרת יוצאת צואה מוזהבת.‬
‫- יש לה ערך אמיתי. - אמת.‬
‫זו סתם פזרנות. תודה, האמונד.‬
‫- אני שווה כעת יותר. - מיי?‬
‫- כן, בבקשה. - כי אם חושבים על זה,‬
‫מגדלים פה הכול. ואז חופרים בור באדמה,‬
‫בשביל הקינוח. מזהב.‬
‫זה נותן לי רעיון.‬
‫אולי נתיך את הכסף שלנו,‬
‫ונוכל להכין מתנות שניקח איתנו הביתה.‬
‫מהכסף שקנינו כמזכרת?‬
‫צריך רק להכין תבנית.‬
‫אתה מציע שנעסוק במלאכת יד?‬
‫מה עוד אפשר לעשות? עכשיו 18:20.‬
‫- השתייה מתקדמת היטב. - כן, השתייה בסדר,‬
‫אבל בסוף... תתגושש עם בבון.‬
‫אתה תמיד עושה דברים כאלה.‬
‫במצב של אושר עמוק,‬
‫ג'יימס בנה במהירות את כל מה שהיה נחוץ להתחיל להתיך את הכסף שלנו.‬
‫הוא ויקטוריאני.‬
‫- מאושר מאוד. - ממש מאושר.‬
‫וכעבור שני משקאות קטנים,‬
‫המצב נראה טוב.‬
‫בבקשה, חברים.‬
‫- תראו את זה. - אלוהים אדירים!‬
‫אז עכשיו נוכל להכין כל דבר. ממש כל מה שאפשר לצקת.‬
‫- כן, יוצרים חור במשהו... - כן.‬
‫...מוזגים את זה פנימה, נותנים לזה להתמצק...‬
‫ומקבלים משהו מכסף.‬
‫בסדר. נו, קדימה.‬
‫רבותיי, בואו ניגש לעבודה.‬
‫אני אתקן את המצערת שלי,‬
‫ואחר כך אכין משהו כסוף.‬
‫בעצם, לא. אכין את התבנית, אמזוג לתוכה את הכסף, אתן לו להתמצק.‬
‫- בדיוק. - ובעודו מתמצק,‬
‫אתקן את חיבור המצערת שלי.‬
‫ברוך הבא לעולם מיומנויות החשיבה.‬
‫למחרת בבוקר, גדות הזמביזי כוסו בחיות רבות ושונות,‬
‫וברוג'ר מור.‬
‫- האם תפרו לך את זה? - כן.‬
‫- מידות של מי שלחת? - ג'ון בון ג'ובי.‬
‫הייתי קצת... הייתי שאפתן.‬
‫אתם מכירים את זה שהרופא אומר,‬
‫"כמה מנות אלכוהול אתה שותה?" וכשמישהו אומר,‬
‫"מהן המידות שלך?"‬
‫"בוודאות 76 ס"מ במותן. 100 ס"מ בחזה". שיקרתי.‬
‫שמת לב מה הוא עשה פה?‬
‫- מה? - כפתורים מצועצעים מאוד.‬
‫כפתורים, כן. הוא מרגיל את עצמו לתפקיד.‬
‫אפשר להתקדם הלאה משגיאת החייטות שלו?‬
‫נכון שהוא מופלא?‬
‫זה מה שהכנת מהכסף שלך?‬
‫- נו, כן. - מהמם, נכון?‬
‫למה אף אחד... מעניין למה אף אחד לא עשה זאת בעבר.‬
‫ההגה שלך הוא למעשה הגה מכסף יצוק,‬
‫זו תוספת של 900,000 ליש"ט.‬
‫- דווקא... - אבל הוא נראה מגניב.‬
‫אם מדברים על תכשוט... קישוט למכסה המנוע.‬
‫- זה קדמי? - זה לא מקדימה.‬
‫זה לא, תבינו... אבל זה כן מכסה מנוע.‬
‫הוא מאחור. זה נהיה מכסה למנוע,‬
‫לא מכסה מנוע. זה מכסה.‬
‫אבל אי אפשר להגיד קישוט למכסה מנוע.‬
‫- זה מכסה מנוע. - הוא נאה. אהבתי.‬
‫- נראה מעולה. - מצוין.‬
‫- תראו. - זה בצד הלא נכון.‬
‫זו אימפלה על מונטה קרלו. בעיקרון אני פרסומת לשברולט.‬
‫נכון שזה מרשים מה הגיוני בעולמנו?‬
‫- מה? - זה לא.‬
‫- הרגע ראיתי, כשהרמתי מבט. - כן. תקלטו. בואו.‬
‫ספוילר של סטיוארט ליטל, קהל נכבד.‬
‫הרוחב, כן. זה כל הכסף שהיה לי.‬
‫הוא די... זה באמת ספוילר של סטיוארט ליטל.‬
‫בכל אופן, יש לנו כעת עיטורי כסף‬
‫על המכוניות שלנו. מותר לי להציע הצעה?‬
‫סעו כשהנהר לימינכם...‬
‫זה לא מאתגר ניווטית.‬
‫אין בעיית ניווט היום.‬
‫- וברור לנו שאנחנו בכיוון מערב. - כן.‬
‫וברור לנו שאם נמשיך לנסוע מערבה, נגיע לצד השני של זימבבואה.‬
‫וברור לנו שניראה טוב בזמן הזה.‬
‫חרקה גדולה.‬
‫חרקה גדולה בזמביזי.‬
‫ייתכן שזאת החרקה הטלוויזיונית האחרונה שלי אי פעם.‬
‫זה משונה כשחושבים על זה,‬
‫כי כולם עושים בחייהם כל דבר‬
‫בפעם האחרונה בשלב כלשהו.‬
‫הפעם האחרונה שצוללים מסירה, הפעם האחרונה שבועטים בכדורגל,‬
‫הפעם האחרונה שעושים סקס,‬
‫אבל לא יודעים, כשעושים את זה,‬
‫שעושים את זה בפעם האחרונה.‬
‫אז אני אזכור את החרקה הזאת.‬
‫אחרי נהיגת בוקר נמרצת...‬
‫חזרנו לכביש סלול,‬
‫שהיו עליו פסים צהובים והכול.‬
‫זה כמו מעבר סטלביו.‬
‫איזה כביש!‬
‫והמונטה קרלו הקטנה גמעה אותו.‬
‫אמרתי את זה בעבר, אם אתם פשוט חייבים לתור את אפריקה,‬
‫אתם פשוט חייבים לקחת לנצ'יה.‬
‫היא העבירה הילוך.‬
‫אלוהים, הוא שוב השתלב.‬
‫יש קצת פיצוצים ונקישות נאים מאחור, אתם שומעים את זה?‬
‫אני אוהב את הצליל הזה.‬
‫וכל מי שגדל כיום עם המכוניות החשמליות שלו,‬
‫לעולם לא ישמע את זה.‬
‫יש המון סיבות לכך שהשתלטנו על התוכנית.‬
‫אבל בעיניי, אחת מהסיבות העיקריות היא‬
‫שאני פשוט לא מתעניין במכוניות חשמליות.‬
‫הן סתם סחורה אלקטרונית. הן מכונות כביסה.‬
‫הן מיקרוגלים. אי אפשר לסקור אותן.‬
‫אי אפשר ליהנות מהן.‬
‫הן פשוט מחורבנות.‬
‫בחורים, עשיתי משהו לראשונה בחיי.‬
‫אוננת בטלוויזיה?‬
‫לא, יותר גרוע. שמתי צמד כפפות נהיגה רקומות.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫הגה הכסף המתוכשט שלי נהדר,‬
‫אבל עכשיו כשהוא בשמש, הוא מתחמם קמעה.‬
‫המשכנו לנהוג לאורך הכביש המקסים,‬
‫עד שהכביש המקסים נקטע לפתע.‬
‫אתה חתיכת שמוק גמור.‬
‫זה אגם.‬
‫- כן. - באמת?‬
‫- ראיתי אותו ב... - אתה צוחק.‬
‫ראיתי אותו במפה.‬
‫פשוט שיערתי שיהיה כביש עוקף, ואין.‬
‫- למה אין כביש עוקף? - אלוהים.‬
‫רק רגע, טעית בהררה,‬
‫בואו נבהיר את זה, בחרת בכביש הלא נכון.‬
‫- כן. - היו רק שניים. בחרת בשגוי.‬
‫- ואז התעקשת שנמשיך הלאה. - מקסים...‬
‫הקטע האחרון היה כמו בנורבורגרינג.‬
‫קטע נחמד בסוף, אבל התגלה שזה הסוף.‬
‫אי אפשר לפנות ימינה, כי פשוטו כמשמעו, זמביה ממש שם.‬
‫- כן. - אי אפשר לפנות שמאלה.‬
‫- אין... - אין כביש.‬
‫- אין כביש. - כן.‬
‫אז...‬
‫- פשוט נצוף לצד השני. - אל תהיה מגוח...‬
‫בכנות, בנינו מספיק מכוניות סירה, סירות מכונית,‬
‫- רפסודות, מתנפחים... - צפים... לא נבנה סירות.‬
‫- זה אף פעם לא עובד. - זה לא.‬
‫- לא. - יש לי רעיון עדיף. נקנה סירה.‬
‫נקנה שלוש סירות.‬
‫צריך להעמיס מכוניות.‬
‫- כן, בדיוק. - לקנות סירות?‬
‫- יש להם סירות. תראו. - אבל אלו סירות של אנשים.‬
‫אז נקנה אותן. יש לי מזומנים.‬
‫- עשרה טריליון. 50 מיליארד? - כן, למה לא?‬
‫- אקח עוד 50 מיליארד. - 50 מיליארד?‬
‫מאה מיליארד. 350 מיליארד.‬
‫ארבע מאות מיליארד.‬
‫עשרה טריליון, 400 מיליארד ו-20.‬
‫זה פשוט אידיוטי.‬
‫טוב, קניית סירות.‬
‫מרין‬
‫סירות למכירה‬
‫אחרי שבילינו את הבוקר בשיטוטים במספנות המקומיות...‬
‫מיס תורית‬
‫התכנסנו מחדש עם הרכישות שלנו.‬
‫ג'יימס בחר בסירת דיג סרדינים ישנה.‬
‫אני קניתי האצ'בק ימית,‬
‫וג'רמי, כמובן, רכש ארון משקאות צף.‬
‫קנית בר.‬
‫- הוא גם גשר הפיקוד. - אני רואה.‬
‫מנהגים מהבר.‬
‫מלאכית הים‬
‫אחרי שהעמסנו את המכוניות שלנו...‬
‫- ג'רמי! - התאספנו בספינה המלכותית סרדין‬
‫לשיחה על המפה.‬
‫אלו מפות ימיות?‬
‫לא, זו מפת דרכים.‬
‫בסדר. אנחנו מפליגים עם מפת דרכים.‬
‫- זה האגם. - כן.‬
‫אנחנו בדרך...‬
‫מה?‬
‫- הנה האגם. - כן, הנה האגם.‬
‫- מה זה? - לכל הרוחות!‬
‫זה ה... זה השאר?‬
‫כן.‬
‫זה מגיע לשם.‬
‫טוב.‬
‫אלה בערך 290 ק"מ.‬
‫אלה 280 ק"מ.‬
‫- בבקשה. - אז זה בסדר.‬
‫תודה לאל שאין לנו עשרה ק"מ נוספים.‬
‫זה האגם המלאכותי הגדול בעולם.‬
‫באמת צר לי על זה. לא הסתכלתי. פשוט...‬
‫- הבעיה מובנת. - כן, אבל אנחנו...‬
‫נסענו כל הדרך... השתמשתי בצד הזה במפה.‬
‫לא... ג'רמי. אנחנו רואים את הבעיה.‬
‫- כן. - היא מצביעה על המפה.‬
‫- המפה מדויקת. - אין בעיה במפה.‬
‫לא הבטת בצד השני של המפה.‬
‫היא הייתה מקופלת כך שלא רואים.‬
‫מהי מהירות הסירות שלכם?‬
‫עוד לא ידוע, אבל אנחש שלא מהר.‬
‫אני חושב שמדובר על הליכה מהירה.‬
‫אם הן שטות עשרה קשרים...‬
‫- בספק. - בואו נגיד 16 קמ"ש,‬
‫אלו 18 שעות.‬
‫זה כל הלילה.‬
‫כן.‬
‫ואז עשיתי מחקר נוסף,‬
‫וגם זה היה מהלך לא מזהיר.‬
‫זה מחמיר.‬
‫למה?‬
‫תנחשו כמה תנינים יש באגם הזה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫משהו בין 100 ל-250... אלף.‬
‫תנינים?‬
‫לפני שבועיים נאלצו לירות באחד שטרף אדם.‬
‫תרצו לראות אותו?‬
‫- בחיי, זה... - תראו אותו!‬
‫לא הכרתי תנינים בגודל כזה.‬
‫הוא יטרוף סירה!‬
‫בממוצע, 47 אנשים נהרגים בשנה בידי תנינים.‬
‫ואין פה כל כך הרבה אנשים מלכתחילה.‬
‫היזהרו מתנינים‬
‫בנימה קודרת זו...‬
‫יצאנו לדרך...‬
‫הספינה המלכותית השתויה יצאה לדרך.‬
‫...תחת עינם הפקוחה של דיירי האגם.‬
‫אני לא ממש רואה בהם מים, אלא גוש מוצק של תנינים.‬
‫בסדר. הבדיקות הבטיחותיות הושלמו.‬
‫עולה בדעתי רק דבר אחד שאפשר לעשות.‬
‫אני סבור שג'רמי כבר מזג לעצמו משקה.‬
‫מר איטיות משיט את הספינה המלכותית אקו.‬
‫איזו המולה ארורה.‬
‫מדהים לחשוב שב-1955,‬
‫זה לא היה קיים, זו הייתה סתם אפריקה.‬
‫ואז הבריטים באו ואמרו, "בעצם, נבנה סכר,‬
‫"לרוחב הזמביזי,‬
‫"כדי ליצור אנרגייה הידרואלקטרית לטובת זמביה וזימבבואה."‬
‫וזאת הייתה התוצאה.‬
‫האגם המלאכותי הכי גדול שנראה אי פעם בעולם.‬
‫עשינו דברים מטופשים בתקופתנו, אבל אני ממש נהנה מזה.‬
‫אני מפליג בבר עם לנצ'יה עליו.‬
‫ואני צריך לסיים הרבה משקאות.‬
‫כל כך הרבה, למעשה, שהזמנתי את באטנס ואת גרטה טונברג אליי...‬
‫כדי לחלוק בעומס.‬
‫- זה מוצא חן בעיניי. - רבותיי...‬
‫יש לי מבחר רחב של משקאות משנות ה-70,‬
‫כולל גליאנו, שהתגעגענו אליו רבות.‬
‫- יפה. - מקסים. זה מסע בזמן.‬
‫- ג'ין עם טוניק, אדוני? - אשמח. תודה.‬
‫כבר בדרך. ואתה, אדוני, שאבלי, אני מנחש.‬
‫תודה.‬
‫קרח ופיסת זהב, אולי?‬
‫קרח ופיסת זהב יהיו נהדרים.‬
‫אז אם נכנסים למים,‬
‫בעיקרון נטרפים בידי תנין.‬
‫- כן. - כן.‬
‫ולא עולה בדעתי מוות שאיהנה ממנו פחות.‬
‫כן, אלה לא הייסורים... טוב, לא.‬
‫- אלה הייסורים. - הייסורים.‬
‫- אבל זאת ההשפלה. - זאת החרפה.‬
‫התנין בא לתומו, אתה מטלטל שם את רגליך במים,‬
‫חושב על חיים מלאים בתקווה, ציפיות, אהבות, חלומות,‬
‫מחשבות על היקום. התנין אומר,‬
‫"אני אוכל את זה". בום! נגמר.‬
‫אתה מכיר את הבוטנים בבר...‬
‫אתה שותה עם חברים, רואה כמה בוטנים,‬
‫לוקח כמה בוטנים ואתה...‬
‫- קצת יותר... - זה מה שאתה.‬
‫אתם יודעים למה זה עוד יותר גרוע? התנין הוא פרהיסטורי.‬
‫אז הוא היה חבר של טי-רקס.‬
‫הוא בן 250 מיליוני שנה,‬
‫ובת כמה האנושות? 250-200 אלף?‬
‫והציביליזציה רק בת כ-6,000 שנים.‬
‫אז הכול, מציורי המערות הראשונים‬
‫עד לעידן הנוכחי, לאורך האבולוציה,‬
‫הכול קרה בזמן שהתנין גירד בתחת.‬
‫אחרי כשעה של שתייה, פטפוטים והפלגה...‬
‫אבל בעיקר שתייה,‬
‫השיחה התחילה לצלול טיפה.‬
‫יש לי...‬
‫שלושת רבעי בקבוק וודקה, חצי בקבוק ג'ין... לא.‬
‫לא, זה לא ג'ין. מה זה? לא יודע. לא רואה.‬
‫זה ברנדי בלנד, ויש לי גם ויסקי בלנד.‬
‫האמונד, הסירה שלך התחפפה.‬
‫הדרכון שלי עליה!‬
‫שאלך?‬
‫תצטרכו לעזוב את הבר שלי. אני...‬
‫תרצה לבוא איתי, האמונד, או שתישאר פה?‬
‫יותר קל לתמרן את זו, אז נתמרן את זו אליי‬
‫וארד ממנה אל שלי.‬
‫בסדר. קדימה. חילוץ בין לאומי.‬
‫בבקשה, תפוס את הקפרי שלי.‬
‫אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫אל תיפול למים!‬
‫תנינים. מוות ודאי.‬
‫- השארתי את הג'ין. - תרצה עוד אחד לפני שתלך?‬
‫אשמח מאוד, כן.‬
‫המשכנו במסענו הארוך, ועם רדת החשכה,‬
‫קלטנו שאנחנו טיפה רעבים.‬
‫אז כדי לתפוס ארוחת ערב, ג'יימס הוריד את רשתות הסרדינים שלו.‬
‫ו...‬
‫הגענו לעומק.‬
‫לא אתנגד אם אלה לא יהיו סרדינים, אם אלה יהיו סתם דגים,‬
‫אבל אני ממש רוצה סרדינים.‬
‫אמורים להיות סרדינים. זו סירת סרדינים.‬
‫כעבור חצי שעה‬
‫הנה זה בא.‬
‫באסה.‬
‫- אני מורעב. - אני יודע. גם אני מורעב.‬
‫לא, אני מעבר לרעב.‬
‫- אז חטיפים, נכון? - חטיפים.‬
‫אז חטיפים.‬
‫וכאילו המצב לא יכול היה להחמיר...‬
‫אזל לי כעת הקרח.‬
‫אז מילאנו שוב את כוסותינו במשקאות חמים,‬
‫ומתודלקים בזה, בחטיפים ובכמה זיכרונות עגמומיים...‬
‫הפלגנו הלאה.‬
‫צפוי לילה ארוך.‬
‫לא הראשון שלנו.‬
‫בדרך כלל הייתי אומר שלא האחרון.‬
‫אולי זה כן.‬
‫תפסיק להגיד דברים כאלה, ריצ'רד.‬
‫איזו עבודה זו הייתה. איזו קריירה.‬
‫כעבור 12 שעות‬
‫סמירנוף 1818 וודקה הריטג' ברנדי‬
‫טווין פיקס גולד בלנד‬
‫בסט לונדון ג'ין בומביי ספייר‬
‫גליאנו דיסקברי פיור קיין - סטינג‬
‫שלום.‬
‫היה לילה ארוך. לילה ארוך מאוד.‬
‫אני חירש.‬
‫אולם היו קצת בשורות טובות.‬
‫נקודות כחולות קטנות. אלה אנחנו.‬
‫אנחנו מתקרבים לקצה האגם.‬
‫ומשום שהתקרבנו לחוף,‬
‫היינו מוקפים בידידינו הנשכניים.‬
‫מה שהפך את ההודעה הפתאומית מהבמאי שלנו‬
‫שבסירת הצילום העוקבת למדאיגה עוד יותר.‬
‫ניל אל האמונד. יש בעיה בסירה שלך.‬
‫הסירה שלך שוקעת, האמונד.‬
‫שיט! זה נכון. אתה שוקע בירכתיים, האמונד.‬
‫- שוט לחוף. - מה?‬
‫תן עוד כוח. את כל הכוח.‬
‫שמאלה. שמאלה.‬
‫חזור שנית.‬
‫לשמאל.‬
‫אתה בפירוש שוקע. אתה בפירוש שוקע.‬
‫כן, המנוע שלי במים.‬
‫בכול הכוח.‬
‫הצלת את הקפרי.‬
‫סליחה, רק הרגע שמעתי, בגלל רעש המנוע.‬
‫מה קרה?‬
‫הסירה שלו... אם תראה... היא בפירוש שקעה מאחור.‬
‫כל החלק האחורי של המצופים שלו היה מתחת למים.‬
‫אל תנסו לבוא הנה.‬
‫כי אני עליתי על רצועת חול. פשוטו כמשמעו, התנגשתי ישירות‬
‫בקרקע נמוכה כדי להגיע הנה.‬
‫ג'יימס ואני הגענו לנקודה אחרת לאורך החוף.‬
‫יש רמפה.‬
‫ואחרי שירדנו כולנו מהסירות...‬
‫אני בפירוש הגעתי.‬
‫...כינסתי עוד ישיבת מיפוי,‬
‫כי במהלך הלילה הייתה לי הברקה.‬
‫- אז חלפנו הרגע את קריבה. - כן.‬
‫כשנגיע כאן לגבול ונחצה אותו,‬
‫אז חצינו את כל זימבבואה, וזה מה שתכננו לעשות.‬
‫- כן. - וסיימנו את התוכנית.‬
‫כל הכבוד לנו, בשלוש המכוניות הבלתי סבירות שלנו.‬
‫אולם, בצידו השני של הגבול נמצאת בוטסואנה.‬
‫אז אם נהפוך את המפה, כמו שלמדתי לעשות...‬
‫- כל הכבוד. טכניקה יפה. - כן.‬
‫אם תביטו, זה המקגאדיקגדי, כן? מדבר המלח.‬
‫ושם האי קובו, ושם התחלנו.‬
‫שם צילמנו את הספיישל הראשון שלנו לפני 17 שנים.‬
‫זה קסום... תמיד אמרנו‬
‫שזה אחד מהמקומות החביבים עלינו מכל המקומות שנתקלנו בהם.‬
‫- ושם נמצאים עצי הבאובב. - כן.‬
‫הייתי רוצה לסיים שם.‬
‫כן, נכון.‬
‫וזה רק... אלה רק...‬
‫- בערך 200 ק"מ. - טוב. כן.‬
‫אני בעד.‬
‫אז נסיים את התוכנית הזאת פה,‬
‫ונסכם את "המסע הגדול"... שם.‬
‫לדעתי זה רעיון אדיר.‬
‫זה הולם.‬
‫אחרי שסוכמה התוכנית החדשה שלנו, סימנו מסלול לגבול,‬
‫בתחושה טובה למדי.‬
‫הררה - פארק לאומי ניאנגה ביקורת גבול - בוטסואנה‬
‫זה נהדר, צופים. חזרנו לכביש סלול אמיתי.‬
‫השמש לא קופחת עליי עדיין, אז ההגה שלי עוד לא התחמם.‬
‫אני אוהב את הרגע הזה.‬
‫תא מטען!‬
‫אבל כעבור כמה ק"מ, העליצות נקטעה בחדות.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים, זה יהיה גיהינום בורות.‬
‫אוי לא! אני לא מאמין שהצמיגים שלי שרדו אותו.‬
‫הבורות, שהיו גרועים כמעט כמו אלה שבאנגליה,‬
‫לא היו בשורה טובה למכונית הכי שבירה פה.‬
‫שיט.‬
‫לראשונה, אני מתחיל לתהות ברצינות‬
‫אם המכונית הזאת תעמוד בזה.‬
‫ואם היא תגיע לשם.‬
‫באסה!‬
‫משהו ממש לא כשורה בסרן האחורי.‬
‫נשמע כמו סכו"ם מרשרש.‬
‫הייתי אומר שכדאי שאעיף מבט חפוז,‬
‫רק כדי לוודא שהסרן האחורי לא יתפרק.‬
‫הבשורה שבאה מתחת למכונית שלי לא הייתה טובה.‬
‫בסדר.‬
‫הנה. זה בולם זעזועים אחד.‬
‫הוא כבר לא מחובר בקצה הזה.‬
‫- כן, הבעיה ברורה, אדוני. - אז...‬
‫בכל פעם שהסרן יצא...‬
‫- כן. - זה התרומם‬
‫וניקב חור בשלדה.‬
‫- ממש נוצרו חורים? - כן.‬
‫אז אצרך לנסוע בלעדיו.‬
‫הצעיר הזה אומר שאילו זה היה תלוי בו,‬
‫הוא היה קונה דגם הזרקה 2.8,‬
‫לא שלושה ליטרים ג'י-איקס-אל.‬
‫- האומנם? - כן.‬
‫הוא אומר שהסרן שלה חזק בהרבה.‬
‫למרבה העצבים, גם את בולם הזעזועים השני היה צריך לפרק.‬
‫הוא מתפרק?‬
‫אז אתה נוסע רק על קפיצי עלים?‬
‫- כן. - בדיוק כמו שזה היה‬
‫- עם השור והעגלה בימי הביניים. - כן.‬
‫אבל לג'רמי ולי זה היה הרבה יותר משעשע‬
‫מאשר שור ועגלה מימי הביניים.‬
‫אנחנו נתרסק!‬
‫אבל אם רציתם לדעת מה עושה בולם זעזועים,‬
‫הוא מונע מהמכוניות לעשות את זה.‬
‫כן, אני עדיין בתוכה.‬
‫נציג בריטניה בטרמפולינת מכוניות,‬
‫ריצ'רד האמונד מרוס-און-ווי.‬
‫לצערנו, הבידור של מקפצת הפורד הסתיים במהרה‬
‫כי זימבבואה שוב השתנתה,‬
‫וכבר לא יכולנו לראות אותה.‬
‫אלוהים.‬
‫אני לא נושם.‬
‫טוב, הכול מכוסה בציפוי של אבק מפחם.‬
‫כי אנחנו באזור של כריית פחם.‬
‫לכן כל העצים והכול שחור.‬
‫נו באמת.‬
‫אם זה יהיה ככה עד הגבול... נו, אלוהים.‬
‫ואז מבעד לאבק החונק,‬
‫איתרתי את מה שיכולה להיות ישועתנו.‬
‫הכביש הזה בלתי נסבל. אינכם מסכימים?‬
‫די רע. הוא לא הכי טוב.‬
‫אבל מאז שירדנו מהסירות הבוקר...‬
‫- כן. - טולטלתי לרסיסים.‬
‫המכונית שלי מתפרקת לרסיסים.‬
‫זה גם אבק מסוג ארסי במיוחד.‬
‫ואני מביט על זה.‬
‫- מה? - היא לא קופצנית, נכון?‬
‫לא, אלה פסי רכבת.‬
‫אז אולי נמיר את המכוניות שלנו כדי שייסעו על פסי הרכבת?‬
‫עשינו את זה בעבר.‬
‫- כן, אכן. - עשינו את זה בעבר.‬
‫איזו חבורת בחורים נוספת יכולה לומר מניסיון למעשה,‬
‫- שזה אפשרי? עשינו זאת. - עשינו זאת.‬
‫נצטרך לבדוק את הלו"ז של הרכבת.‬
‫הדברים האלה חשובים מאוד.‬
‫נצטרך גם למצוא מוסך שבו נוכל לבצע את השפצורים‬
‫- הנחוצים למכוניות. - צריך עיירה גדולה‬
‫ומיכון רב.‬
‫מפלי ויקטוריה לא רחוקים.‬
‫הוא לא אחד משלנו.‬
‫מצוין!‬
‫תמשיכו הלאה. הם די מרוצים, בכל מקרה.‬
‫בסדר. אז כינית את המקומיים "שמוקים".‬
‫- הרגע אמרתי שהוא שמוק. - כן.‬
‫הם יוצאים כדי לכסח לך את הצורה.‬
‫כן. לא, הם לא.‬
‫- שלום! מה שלומכם? - שלום לכולם.‬
‫- מה נשמע? - סליחה על ההפרעה.‬
‫חבר'ה, זו ברכה אנגלית מסורתית.‬
‫זה בסדר. זה הבית שלכם.‬
‫- גבר, מה שלומך? - נעים מאוד.‬
‫- נעים להכיר אתכם. - היי.‬
‫אחרי שקופי קלארקסון תיקן את היחסים הדיפלומטיים...‬
‫יצאנו למעקף שלנו אל מפלי ויקטוריה.‬
‫מפלי ויקטוריה‬
‫ועכשיו...‬
‫הכול עולה באש.‬
‫אלוהים. הכול באמת עולה באש.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫יש לנו היום כמה מכשולים, נכון?‬
‫מפלי ויקטוריה קזונגולה‬
‫ברגע שהגענו למפלי ויקטוריה,‬
‫המחשבות שלנו הופנו לנושא המגורים.‬
‫ומשום שמר וילמן החסכן לא היה איתנו...‬
‫ברוכים הבאים למלון מפלי ויקטוריה‬
‫מלון מורשה‬
‫מהמלונות המובילים בעולם‬
‫- צהריים טובים. - תודה.‬
‫אפשר לקבל שלוש סוויטות בבקשה?‬
‫ואם תוכלו לשלוח אליי את החייט שלי, זה יהיה אדיר.‬
‫זה מה שבונד תמיד אומר.‬
‫ואז, אחרי ששטפנו את אבק הפחם מהאוזניים,‬
‫מצאנו מוסך... ושימו מוזיקה.‬
‫חלפי טויוטה ויק-פולס מוטורס‬
‫אגף אזרחי חצר פיקוד‬
‫כעבור כמה ימים, העבודה הושלמה,‬
‫ונפגשנו במגרש הרכבות המקומי כדי להשוות בין המתקנים שלנו.‬
‫עבודה פשוטה להפליא.‬
‫שמתי את הגלגלים הקדמיים במעין אבוס להאכלת חיות,‬
‫שיש עליו גלגלי רכבת קטנים למטה. טוב?‬
‫ומאחור, הגלגלים האחוריים מפעילים מעין מערכת חגורות‬
‫שמניעה בתורה את גלגלי הרכבת.‬
‫זה פשוט ואלגנטי.‬
‫בניגוד לזה.‬
‫כן, תנו לי לפרט לכם. שלי די מורכב,‬
‫ואני חש שאתם לא מתעניינים,‬
‫אבל ביססתי את זה על קטרי הדיזל ההידרוליים של המחוז המערבי באנגליה.‬
‫ההנעה הידראולית. המנוע רק מפעיל משאבה,‬
‫שטוענת את המכל ההידרולי, שמניע בתורו את הגלגלים,‬
‫ומעניק מומנט כביר ממצב נייח של אפס סל"ד.‬
‫- איך זה עובד? - כן, רגע.‬
‫- ככה זה עובד. - לא הבנתי.‬
‫ג'יימס, מה זה, לכל הרוחות?‬
‫טוב, הזהרתי אתכם.‬
‫אלוהים אדירים. יש... מה... מה כל זה?‬
‫זאת משאבה הידראולית.‬
‫זה המכל ההידרולי. אלה צינורות.‬
‫אלה מדים שמזהירים על לחצים.‬
‫מזהירים על לחצים?‬
‫איך תראה אותם כשאתה נוהג?‬
‫- העיקר שהם תקינים ביציאה. - אלא אם יש לך...‬
‫אם יש לך טייס משנה שהוא ג'ירפה.‬
‫העניין במערכת ההידרולית הוא התמסורת.‬
‫ככה בנו קטרים אמיתיים. כך שזו טכנולוגיה מוכחת.‬
‫זה לא נראה כמו קטר אמיתי.‬
‫- זה דומה לטריומף סטאג. - דווקא כן. בלי החוטם...‬
‫זה נראה כמו טריומף סטאג מעל גרוטאות.‬
‫אני מדמיין את הסקוטי המעופף, המאלרד.‬
‫- התקבעת? - אלה לא קטרי הידרוליקה,‬
‫- הם קיטור. - פקח עיניים. התגשם?‬
‫- לא. - לא.‬
‫שלך נראה עוד יותר פשוט משלי.‬
‫אתם לא צריכים לגשת לשם. היא יושבת על גלגלות.‬
‫גלגלים אחוריים מסובבים גלגלות, ונהפוך הוא. זה מתקדם.‬
‫- סוף סיפור. - זה מעין כביש מתגלגל.‬
‫כן, כמו מכונת ריצה. זהו זה.‬
‫ג'יימס, האמונד ואני הוכחנו שיש דרך קלה מאוד לעשות את זה.‬
‫אבל אתה צריך להפעיל את המצמד שלך, את המצערת שלך, את דוושת הבלמים.‬
‫- אני רק צריך... - כמעט כמו לנהוג במכונית.‬
‫כן, אבל זו לא מכונית, תבינו. זה קטר.‬
‫אני רק צריך לקבוע את הסל"ד של המנוע,‬
‫ואז פשוט להזיז ידית קדימה ואחורה.‬
‫בדיוק מה שהפך את הקטרים הראשונים למושכים כל כך‬
‫בעיני מי שגדל על קיטור.‬
‫- שנתחיל? אני נרגש. - אחסר להם בהיעדרי.‬
‫- וזה בעוד כמה ימים. - תקשיבו...‬
‫עלינו על הרכבות שלנו,‬
‫מוכנים לתזוזה.‬
‫הלחץ ההידרולי מצטבר.‬
‫הרכבת היוצאת כעת מרציף אחת היא המונטה קרלו אקספרס,‬
‫בלי עצירות עד בוטסואנה.‬
‫מתחילים.‬
‫אני מתקדם.‬
‫וזה עובד.‬
‫טוב. יוצאים לדרך.‬
‫מה?‬
‫לא, אני לא. אני...‬
‫זה משמיע רעש אותנטי של רכבת. שמעתם את הקרקושים הקטנים?‬
‫אלוהים!‬
‫- ירדתי מהפסים. - אוי לי.‬
‫אצטרך לנסוע לאחור כדי לבדוק מה הבעיה שלו.‬
‫כן. המונטה קרלו אקספרס נוסעת קדימה ואחורה. תראו את זה.‬
‫איזו מכונה בניתי פה.‬
‫המשמעות של זה הייתה שגם ג'יימס וגם אני ירדנו מהפסים.‬
‫אבל זה יכול להיות גרוע יותר.‬
‫באסה.‬
‫הגלגל הזה מסתובב בכיוון הזה, ומסובב את הגלגלים האלה‬
‫בכיוון השני,‬
‫וזה אומר שהוא נוסע בכיוון ההפוך מכיוון סיבוב הגלגלים.‬
‫בסדר.‬
‫למרבה המזל, משום שעוד לא ממש יצאנו מהתחנה,‬
‫היה נהג מלגזה זמין כדי לעזור בפתרון הבעיות שלנו.‬
‫אני ארים אותה ואסובב אותה,‬
‫כך שכשהיא נוסעת לאחור, היא תיסע קדימה.‬
‫המשמעות היא שיש לי כעת...‬
‫ארבעה הילוכים אחוריים, שגורמים לי לנסוע קדימה.‬
‫בסדר. עכשיו פשוט...‬
‫נחזיר אותה לפסים.‬
‫אין בעיה. הכול בשליטה.‬
‫וכשכולנו חזרנו לפסים,‬
‫יצאנו פעם נוספת לדרך.‬
‫נכון שזה מצחיק שעושים טעות אחת קטנה, שגיאת חישוב,‬
‫וכאלה הם חייכם.‬
‫אף שהאמונד לא תרם הרבה כבוד למצב,‬
‫זה היה רגע מיוחד בכל זאת.‬
‫כי היינו כעת במסע הגדול‬
‫באחד מפסי הרכבת הכי איקוניים בעולם.‬
‫זה מרשים שכיום אי אפשר לבנות פסי רכבת בבריטניה‬
‫מלונדון למנצ'סטר,‬
‫בזמן שלפני 150 שנים, מישהו אמר,‬
‫"בואו נבנה קו רכבת מקייפטאון לקהיר,‬
‫"11,300 ק"מ לרוחב שדרת אפריקה."‬
‫ואמרו, "כן, כן, כן, זה אפשרי".‬
‫ואז מישהו אמר,‬
‫"אבל יש נקיק ענק בדרך". והם אמרו,‬
‫"זה לא משנה. זה מה שנעשה,‬
‫"נבנה גשר בדרלינגטון,‬
‫"נשנע אותו לשם, נרכיב אותו במקום והוא יתאים". וכך היה.‬
‫והנה הוא.‬
‫אלוהים.‬
‫נוהג בלנצ'יה מונטה קרלו...‬
‫על גשר מפלי ויקטוריה.‬
‫אנחנו 130 מטרים מעל הנקיק.‬
‫בואו נקדיש לזה רגע.‬
‫בהחלט תחסר לי העשייה של דברים האלה.‬
‫אחרי שהגשמנו את המשאלה הבלתי צפויה הזאת...‬
‫התגלגלנו לדרכנו כשמחשבותינו ממוקדות במטרה.‬
‫אז אם נשתמש במסילה עכשיו‬
‫כדי לחלוף על פני אזור מכרות הפחם...‬
‫כן.‬
‫זה יהיה מהלך מנצח.‬
‫נסעתי פעם באוריינט אקספרס עם אשתי מינדי.‬
‫נהנינו מאוד.‬
‫זה דומה מאוד.‬
‫זה באמת נוח יותר מהכבישים, לא?‬
‫ועוד משהו. זאת הפעם הראשונה‬
‫שהצלחתי להביט על הנופים‬
‫במקום על הכביש שלפניי.‬
‫כן, אני מביט בנופים בעודם נסוגים.‬
‫אפשר לקרוא לך ה"דיס-אוריינטציה אקספרס"?‬
‫בעודנו מפטפטים, רק דבר אחד קטן ניג'ס לי.‬
‫הבטיחו לי ששום רכבת לא מגיעה מהכיוון הנגדי.‬
‫אבל מה אם תגיע רכבת?‬
‫זה מסוג הדברים שאי אפשר להפסיק לחשוב עליו‬
‫כשנוסעים בפס רכבת יחיד כזה.‬
‫ואז לניג'וס הזה הצטרף עוד אחד.‬
‫יש לי פה אזהרת טמפרטורה גבוהה.‬
‫לדעתי המנוע שלי לא מתקרר כראוי מסיבה כלשהי.‬
‫הייתכן שזה משום שהפכתי את מכוניתי לרכבת?‬
‫הפתרון שלי היה להרים את מכסה המנוע ולפנות אל ידידיי הוותיקים,‬
‫מהירות וכוח.‬
‫המד על 65 קמ"ש.‬
‫זה לא 65 קמ"ש, אבל זה מה שהוא מראה.‬
‫יש זרימת אוויר טובה במהירות הזאת. טובה מאוד.‬
‫טוב, רגל ימין שלי נרדמת עכשיו.‬
‫עד אחר הצהריים,‬
‫היינו בטוחים שהשגנו משהו ממשי.‬
‫אני משער שחלפנו את קצה הדרך המאובקת‬
‫- וכל הקטע הקשה. - כן, לדעתי חלפנו.‬
‫חלפנו את מכרה הפחם בוודאות.‬
‫לפיכך עצרנו בצד בהצטלבות עם כביש,‬
‫כדי לבצע עבודה שנמנענו לחשוב עליה.‬
‫איך נוריד אותן?‬
‫אני מניח שרכבת משא קרבה תעשה את זה למענך.‬
‫אבל מה שצריך לעשות קודם,‬
‫- בעזרת מפתח ברגים... - צריך אותו להסרת המנעולים.‬
‫אין לי פרצוף להשתמש במפתח ברגים.‬
‫- לשחרר את האומים. - למה לא תשתמש בכזה?‬
‫כי זה כלי של שרלטן.‬
‫- מה? אתה לא מתכוון לשרלטן. - אני כן.‬
‫אתה מתכוון למישהו שיש לו כלי אחד במקום 300?‬
‫- קודם משחררים את האומים. - על מה אתה מדבר?‬
‫מה זה אום?‬
‫זה אום.‬
‫מפתח הברגים הזה גדול מדי...‬
‫- הוא לא נכנס. - אין חובה שנלך‬
‫כולנו לאותו בית אבות, נכון?‬
‫נכון.‬
‫כל זמן שזה לא הכרחי אחרי זה, שכולנו... ביום למחרת.‬
‫הוא אמר שהוא מוחק את המספרים שלנו ברגע שנסיים.‬
‫"בסדר, סיימנו. למחוק. עכשיו הם אינם."‬
‫אלוהים.‬
‫זה די קל, הם סמוכים זה לזה.‬
‫- נתקענו. - הדפוק הכי קטן.‬
‫- הדפוק הגדול. - נתקענו.‬
‫זה גם נכון, דווקא.‬
‫- זה נכון. - זה לא שקר. זה נכון.‬
‫- בא לי רעיון! - אלוהים.‬
‫אולי נעבור עכשיו למסך שכתוב עליו "כעבור 15 דקות"...‬
‫כן.‬
‫ניתן לאנשי ההפקה להסיר אותן,‬
‫- ואז... - ייראה שעשינו את זה.‬
‫ייראה שאנחנו עשינו את זה.‬
‫ואז תהיה קריינות,‬
‫"במהרה, כל המכוניות ירדו מפסי הרכבת."‬
‫כעבור 15 דקות‬
‫במהרה, כל המכוניות ירדו מפסי הרכבת.‬
‫וכשהגבול עם בוטסואנה היה קצת פחות מ-65 ק"מ משם,‬
‫כמעט השלמנו את משימתנו.‬
‫ועל זה הגיעה תודה לשלוש גיבורות קטנות.‬
‫אני נדהם שהפורד קפרי עדיין נוסעת. ממש כך.‬
‫אבל אני נדהם עוד יותר מהסטאג ומהמונטה קרלו,‬
‫כי כמעט כל מי שמבין משהו במכוניות יגיד,‬
‫"אלו שתי המכוניות הכי לא אמינות שיוצרו אי פעם",‬
‫והנה, הן דוהרות להן.‬
‫ובאמת שמרנו את המיטב לסוף.‬
‫מקומות שהיינו בהם‬
‫כי זימבבואה סיפקה את התפאורה המושלמת‬
‫להרפתקה המוטורית האחרונה שלנו.‬
‫מכוניות מדהימות. מכוניות מדהימות ממש‬
‫ששרדו את המדינה המדהימה ממש הזאת.‬
‫ככה צריך.‬
‫טריומף סטאג.‬
‫התחממות יתר בתחת שלי!‬
‫כל הכבוד, לנצ'יה.‬
‫אני ממש רואה את תחנת המכס.‬
‫מכונית קטנה ונהדרת. עשית זאת.‬
‫עשית זאת.‬
‫לפני שהתקרבנו למחסום הבידוק, עצרנו בצד כדי להרהר ברגע הזה.‬
‫חצינו את זימבבואה...‬
‫- ואי אפשר לדעת. - לא, בקושי רואים...‬
‫השתמשתם במכוניות האלו לשם כך?‬
‫אכן.‬
‫- הייתי שמח לשמור אותה. - כן.‬
‫הייתי שמח באמת לשמור אותה, בעצם.‬
‫צריך רק שלושה שקים כדי לקחת אותן הביתה.‬
‫אני חושב שהיא בת שיקום. רק...‬
‫לדעתי שלי כן. היא תצטרך לעבור פירוק כללי.‬
‫בכל אופן, תקשיבו, אנחנו צריכים להתקדם, כי מובן שסיימנו את התוכנית,‬
‫- עכשיו צריך לסיים את הסדרה. - את הכול.‬
‫אז...‬
‫מה?‬
‫- מה? - יש לנו בעיה קטנה.‬
‫- מה? - נו, הכסף.‬
‫- כן. - צריך לחצות את הגבול.‬
‫- הכסף. - יש לנו מלא כסף.‬
‫אם נעבור איתו, זו הברחה.‬
‫נכון, כן.‬
‫- שנפרק את זה? - לא.‬
‫- לא, זה יהיה... - הוא שלנו.‬
‫- אתה לא יכול. - לא אוכל לנהוג.‬
‫- לא יהיה לך יותר עומס. - כן.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫- נוציא בסטייל? - נוציא בסטייל.‬
‫- ברגוע. - רגוע זאת הדרך.‬
‫קלי קלות.‬
‫מכס‬
‫שלום.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב מאוד, ושלומך?‬
‫יש לך על מה להצהיר?‬
‫לא.‬
‫מכס‬
‫תוכל לצאת בבקשה?‬
‫כן.‬
‫הוא מנסה להיראות רגיל.‬
‫תעזור לנו לפתוח את מכסה המנוע?‬
‫אל תיגשו לאחורי המכונית שלו.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, תודה על שיתוף הפעולה.‬
‫אתה רשאי לעבור.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫תודה.‬
‫ברוכים הבאים לבוטסואנה גבול פנדמטנגה‬
‫יש!‬
‫אני פשוט אתנהל בשקט,‬
‫אדבר בלחש,‬
‫כמו בחור אומלל למדי. פשוט לא...‬
‫לא אהיה קופצני כתמיד, כי אז אגזים.‬
‫עצור‬
‫- יום טוב. - יום טוב.‬
‫- מה שלומך? - מצוין. תודה.‬
‫הגעת לפנדמטנגה,‬
‫עמדת הגבול עם בוטסואנה.‬
‫מה?‬
‫הגעת לפנדמטנגה...‬
‫כן.‬
‫...עמדת הגבול עם בוטסואנה.‬
‫כן.‬
‫יש לך על מה להצהיר?‬
‫לא.‬
‫תוכל לפתוח למעננו את תא המטען?‬
‫- אתה יכול להתקדם איתנו? - כן.‬
‫זה לא מבטיח, נכון?‬
‫- תודה רבה. - על לא דבר. תודה.‬
‫תיהנה בבוטסואנה,‬
‫ותעשה חיים.‬
‫- בסדר. - תודה.‬
‫כן, שיחקתי אותה.‬
‫תבוא בבקשה לפתוח את מכסה המנוע?‬
‫כשאפתח את המכסה, תראו שזה המנוע המקורי של הסטאג‬
‫ולא מנוע מושתל מרובר. כן.‬
‫תפתח למעני את הדלת.‬
‫יש די הרבה פחיות משקה ריקות.‬
‫בסדר, אדוני.‬
‫אתה יכול לסגור את הדלת.‬
‫תודה.‬
‫שיט! ההגה חם.‬
‫ההגה חם. לא למשוך אליו תשומת לב.‬
‫תודה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫לנהג בעזרת הברך.‬
‫שלושתנו, המבריחים, היינו כעת בנסיעה האחרונה שלנו ביחד.‬
‫בדרך למקום החביב עלינו...‬
‫בעולם.‬
‫האי קובו‬
‫נסענו אלפים על גבי אלפים של קילומטרים‬
‫והיו לנו אלפים על גבי אלפים של הרפתקאות.‬
‫ואנחנו נסיים בדיוק היכן שהתחלנו.‬
‫מעולם לא חשבתי...‬
‫שמה שאנחנו עושים ביחד...‬
‫יימשך כמו שזה נמשך.‬
‫התלהבתי כשהתקבלתי לעבודה. אי אז.‬
‫התלהבתי מאוד.‬
‫אבל מעולם לא חלמתי שזה יצמח לכדי...‬
‫קריירה והרפתקה שבנו חיים, ומדי פעם,‬
‫קריירה והרפתקה שכמעט חיסלו חיים.‬
‫לא אעמיד פנים שלא תהיה חמיצות‬
‫כשנסיים את זה.‬
‫כי תהיה.‬
‫עשרים ושתיים שנים,‬
‫יותר משליש מחיי.‬
‫זה ישפיע עליי קלות,‬
‫אבל יש תיק ירוק.‬
‫יש לי קיטבג ירוק ששימש אותי מאז הספיישל הראשון בבוטסואנה.‬
‫תמיד השתמשתי בו בספיישלים,‬
‫אבל מעולם לא לקחתי אותו למקום אחר.‬
‫אז מה אעשה בתיק הירוק הזה?‬
‫יום אחד איתקל בו בארון שבו שמורים התיקים,‬
‫ואחשוב, "אה, כן".‬
‫וזה יציף את הכול.‬
‫בכל אופן, אני מקווה...‬
‫שסיפקנו לכם קצת אושר.‬
‫כמה ק"מ הלאה, האמונד שוב נתקע עם הרכב.‬
‫המכונית שלי לא מניעה.‬
‫ולמרות שזאת הייתה הנסיעה האחרונה שלנו,‬
‫הרגשנו מחויבים להגיב בצורה הרגילה.‬
‫נזרוק אותך לכלבים.‬
‫וכשהכביש הסלול עמד להיפסק...‬
‫החלטתי לתת לגל הזיזים הכפול הנמרץ שלי חגיגה אחת אחרונה.‬
‫אנחנו סוף סוף נוסעים דרך הערבה אל מקגאדיקגדי.‬
‫כבישים חוליים. הם זכורים לי. אלוהים, הם היו מוצלחים ממש.‬
‫נוחים ממש.‬
‫מה הקטע?‬
‫אין מצב.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫זאת המכונית שלי.‬
‫זאת המכונית שלי מהספיישל הראשון.‬
‫זו... לא ייתכן שזאת המרצדס של ג'יימס.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫לי קפה‬
‫"לייט בייט קפה".‬
‫זה מדהים. אני קצת...‬
‫חנוק.‬
‫חכו רגע. הדלתות פורקו. לא. כן? כן!‬
‫מישהו מצא את הדלתות‬
‫שפירקנו כדי לחצות את המקגאדיקגדי.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה לא תאמין לזה.‬
‫בחיי, זאת היא?‬
‫זאת המכונית שלי.‬
‫זאת הלנצ'יה הישנה שלי.‬
‫- זו המרצדס שלי? - אני חושב שהיא שלך.‬
‫אדע אם היא שלי כי...‬
‫תהיה לה ידית חמישה הילוכים עם תיבת ארבעה הילוכים.‬
‫אלוהים, זאת היא!‬
‫אני לגמרי... הלב שלי די השתגע.‬
‫תראה, הסמל איננו. אני לקחתי אותו כמזכרת.‬
‫- מזכרת? - כן.‬
‫אתה יודע מה אני שמרתי כמזכרת בכל ספיישל?‬
‫הבאתי אותו לכל ספיישל. הוא היה איתי.‬
‫- כן! - הוא איתי עכשיו. חכה.‬
‫איפה הוא?‬
‫במזוודה שלי. הוא תמיד במזוודה שלי.‬
‫סליחה מכולם.‬
‫זאת הייתה המזכרת שלי.‬
‫בוא נתקע אותו.‬
‫אני בטוח שלקחתי אותו מכאן.‬
‫בבקשה.‬
‫העין שלה הוחזרה.‬
‫אבל מישהו מצא... אלו בטח אותן דלתות.‬
‫מישהו מצא אותן ותקע אותן בחזרה.‬
‫כשעזבנו, אני זוכר שהורדנו ממשקלן.‬
‫אני חושב שהשארנו את הדלתות אצל הבחור ההוא.‬
‫- נואה. נואה מכונאי הערבה. - נכון.‬
‫מעניין אם נואה הלך והציל את המכוניות,‬
‫- וחיבר את הדלתות בחזרה. - כנראה, כן.‬
‫טוב.‬
‫לא ייאמן.‬
‫היום האחרון‬
‫אחרי שבילינו את הלילה במחנה יוקרתי,‬
‫נפגשנו לארוחת בוקר כשכל מחשבותינו ממוקדות‬
‫באותו דבר.‬
‫- שמעתם משהו מאמזון? - כן. יש לי פה דוא"ל.‬
‫באמת?‬
‫הם רוצים שנחזיר את הלפטופים.‬
‫אז אין צ'ק שמן, אין חוזה, אין מכתב שמפציר בנו להמשיך הלאה?‬
‫לא, לא קיבלתי כלום.‬
‫בסדר. זו באמת ארוחת הבוקר האחרונה שלנו.‬
‫כן.‬
‫זהו זה.‬
‫ראית את זה, האמונד?‬
‫אתמול הייתה לך תקלה.‬
‫נסענו לתומנו...‬
‫רגע, האם אלו...‬
‫אלו מכוניותיכם מהפעם הקודמת פה? ברצינות?‬
‫כן. הן היו לצד הדרך.‬
‫- בפירוש הן. - הן היו פה‬
‫מאז שנסענו שם?‬
‫הריח של המרצדס לא השתנה.‬
‫ואם מדברים על זה...‬
‫היום יש לנו מקטע אחרון.‬
‫נסיעה קצרה לאי קובו.‬
‫חציית מדבר המלח.‬
‫אולי נעשה את זה...‬
‫בסגנון המקגאדיקגדי?‬
‫זהו זה.‬
‫ככה עשינו את זה בפעם הקודמת.‬
‫בלי דלתות!‬
‫איזו דרך לסיים את "המסע הגדול". איזה מקום!‬
‫הנה הוא.‬
‫האי קובו.‬
‫אלוהים. אני חושב שזה הוא.‬
‫זה אכן הוא.‬
‫הנה העץ שלנו.‬
‫נותר לי רק לומר‬
‫תודה רבה מאוד שצפיתם.‬
‫תודה.‬
‫זה משמעותי מאוד.‬
‫ו...‬
‫זהו זה.‬
‫אנחנו מוכנים, רבותיי?‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫- הוא עלה עליו! - אני על הקטר.‬
‫חלף קשיש עם שלוש רגליים.‬
‫אולי דולף קלות.‬
‫איזה טמבל.‬
‫היו בטח 30 או 40 אנשים בחדר כשהמשטרה הגיעה.‬
‫הייתי...‬
‫קלארקסון!‬
‫החלקה בבגדים חגיגיים.‬
‫באסה.‬
‫פנו דרך. פנו דרך. אני במרוץ.‬
‫- בואו נשיר שיר. - לא.‬
‫- אין בזה שום דבר מכובד, נכון? - לא.‬
‫טוב, עכשיו זה הזמן...‬
‫אף אחד מעולם לא אמר את זה בתוכנית רכב...‬
‫להציל את העולם.‬
‫אין חובה שנלך כולנו לאותו בית אבות, נכון?‬
‫נכון.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬