‫"המסע הגדול" מציג‬
‫ארגז חול‬
‫למבורגיני‬
‫מורגן סי-איקס-טי‬
‫שלום וברוכים הבאים ל"מסע הגדול",‬
‫ואל זו, הלמבורגיני הורקאן סטראטו.‬
‫בניגוד להורקאן הרגילה, שנועדה...‬
‫לשוטט במרכזי הערים באישון לילה במהירות של כ-14 קמ"ש,‬
‫זו נועדה לטוס ברחבי המדבר במהירות של כ-260 קמ"ש.‬
‫יש לה גגון, יש לה קשתות רחבות לגלגלים,‬
‫יש לה שאסי משופצר, מתלים לנסיעות ארוכות.‬
‫היא הגיבורה הסוררת של למבורגיני.‬
‫ולא רק למבורגיני נכנסת לזירת הרייד המדברי.‬
‫זוהי הפורשה 911 דקר.‬
‫פורשה 911 דקר‬
‫יש לה ניהוג ארבע על ארבע, מגיני גחון‬
‫ותוספת גובה של 50 מ"מ מהקרקע לעומת 911 רגילה.‬
‫אפילו מורגן הולכים על זה.‬
‫כן, זוהי הסי-איקס-טי, וגם היא עומדת על קביים.‬
‫יש לה בולמי זעזועים מתכווננים שמותאמים לראלי וכלוב בטיחות חיצוני.‬
‫נחמד.‬
‫מובן שכל המכוניות הללו מופלאות ביותר,‬
‫אבל הן גם לא זולות ביותר.‬
‫הפורשה עולה 173 אלף ליש"ט.‬
‫המורגן עולה 204 אלף,‬
‫וזו עולה 250 אלף.‬
‫וזה גרם לנו לחשוב,‬
‫האם נצליח לבנות מכונית ראלי רייד בפחות כסף?‬
‫בהרבה פחות כסף.‬
‫טוב. בואו נעיף מבט במה שקנינו,‬
‫ואני בחרתי בזו, מזראטי גראן-קבריו,‬
‫שעליה שילמתי קצת פחות מ-26 אלף ליש"ט.‬
‫ריצ'רד האמונד קנה את זו.‬
‫זו אסטון מרטין די-בי-9 וי-12 וולנטה,‬
‫שעלתה לו 22 אלף ליש"ט,‬
‫וג'רמי קלארקסון את זו,‬
‫היגואר דגם אף וי-6 אס, ב-25 אלף ליש"ט.‬
‫ומיותר לציין שקיבלנו הרגע מסרון ממר וילמן.‬
‫תקרא.‬
‫כתוב, "תהפכו כעת את הרכישות שלכם למכוניות מרוצי מדבר,‬
‫"וכשתסיימו‬
‫"תתייצבו בתחנת הרכבת בעיר צ'ום‬
‫"שבמאוריטניה."‬
‫- איפה מאוריטניה? - אולי הוא טעה באיות "מאוריציוס"?‬
‫זה לא בשום מקום. זה לא מקום אמיתי.‬
‫- נו, מאוריטניה. - על מה אתה מדבר?‬
‫בחייכם.‬
‫"האריה, המכשפה מבעד למראה",‬
‫"עליסה וארון הבגדים", כל זה.‬
‫עוברים דרך גב הארון,‬
‫אומרים שלום עליז לאריה המדבר בכניסה,‬
‫ונזהרים מהאנשים שמתרוצצים עם קלפים כסינרים.‬
‫מהדהד אצלך ק' ס' לואיס.‬
‫- כן! - לואיס קרול.‬
‫אלה לא ספרי נסיעות.‬
‫אתה חושב שהמקום הזה לא קיים.‬
‫אין מקום כזה מאוריטניה.‬
‫אולם התגלה שיש מקום כזה מאוריטניה.‬
‫אוקיינוס הודי - אפריקה - אוקיינוס אטלנטי‬
‫זו מושבה צרפתית לשעבר במערב אפריקה.‬
‫וככה היא נראית.‬
‫מאוריטניה‬
‫שני שלישים מהארץ רחבת הידיים הזאת, שגדולה פי ארבעה מבריטניה,‬
‫נקברו על ידי מדבר סהרה.‬
‫משמע, שברובה יש קילומטר אחרי קילומטר‬
‫של שום דבר ואף אחד.‬
‫אבל כאן, באמצע הים הענק הזה‬
‫של ריקנות לוהטת,‬
‫יש פסי רכבת,‬
‫והם אכן עוברים דרך העיירה הקטנה‬
‫שנאמר לנו להתייצב בה.‬
‫צ'ום.‬
‫צ'ום - אוכלוסייה 2,735‬
‫טמפרטורה - 46 מעלות צלזיוס‬
‫נאמר לי שיש יותר תמורה לכסף במאוריטניה.‬
‫חשבתי שהיא תהיה ססגונית יותר ושיהיו בה חיות מדברות.‬
‫יפה ושקט פה.‬
‫- נכון? - כן.‬
‫חם מדי כדי לעשות רעש.‬
‫ממש חם. 46 מעלות.‬
‫אבל זה שרב.‬
‫אל תגיד... אני שונא את זה.‬
‫- אני שונא שרב. - סתם חם!‬
‫- יש מסעדה. - איפה?‬
‫אי אפשר לשתות בירה.‬
‫- מה? - חוקי יובש.‬
‫- מה? - מאוריטניה יבשה.‬
‫- ברצינות? - היא מוסלמית.‬
‫באיזו מין ארץ אגדית לא מגישים ג'ין?‬
‫יש לי נוזל חיטוי ידיים אלכוהולי קמעה,‬
‫- אם זה מועיל. - תשמור עליו.‬
‫אם יורשה לי לומר כמה נחמד זה לחזור ל"מסע הגדול",‬
‫- כראוי. - כן.‬
‫- אתם מבינים אותי? - כן.‬
‫במקום מאובק, ובמקרה הזה, דמיוני.‬
‫האיש הזה בא לעשות פחחות למסחרית הזאת?‬
‫אני יודע מה זה.‬
‫זו מסחרית. מסחרית ממש ישנה ומקולקלת.‬
‫מר וילמן אמר, לפני שיצאנו,‬
‫הוא אמר, "סיפקתי רכב גיבוי, למקרה שאחת מהמכוניות שלכם תתקלקל".‬
‫למה הוא שלח מסחרית?‬
‫ולדבריו, כל מה שנחוץ לנו בטיול‬
‫נמצא באחורי המסחרית. היא פתוחה.‬
‫אתה בטוח? אתה לא סתם גונב פרנסה ממישהו?‬
‫לא. הוא אמר. אבל מתבקשת השאלה,‬
‫איך לדעתכם המכוניות שלנו יגיעו...‬
‫נכון שהוא אמר שיספק לנו אותן?‬
‫ברור שהמסחרית נקנתה במקום,‬
‫ואנחנו הגענו בטיסה,‬
‫אז האמונד סבר שיכולה להיות רק תשובה אפשרית אחת.‬
‫אז לדעתך, תגיע לכאן רכבת כשהמכוניות שלנו עליה?‬
‫טוב, רכבת... זה מקום שסביר לראות בו רכבת, לא?‬
‫- כן, אני מסכים. - ו... כן.‬
‫והדרך היחידה לכאן ומכאן היא ברכבת.‬
‫אחרת איך הן יגיעו הנה?‬
‫משום שלא היו לוחות זמנים אוטומטיים‬
‫שיגידו לנו מתי רכבת עשויה להגיע,‬
‫התמקמנו לחכות.‬
‫ראיתם כמה בקבוקי פלסטיק ריקים‬
‫של מים יש פה?‬
‫רבים.‬
‫פשוט... תראה, אחד... כלומר, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה, שישה,‬
‫- שבעה, שמונה רק שם. תשעה, עשרה. - כן.‬
‫הייתי מוצא את היצרנים ופשוט הורג אותם.‬
‫זה נוקשה, אבל זה אכן מלכלך והם יהיו פה לאורך זמן.‬
‫- זה בזבוז. - לנצח.‬
‫לא קורה הרבה שמחכים לרכבת‬
‫- לצד הפסים, נכון? - לא.‬
‫- בפדינגטון זה בלתי אפשרי. - נכון.‬
‫ואם היא לא תגיע?‬
‫ואם המכוניות שלנו לא עליה?‬
‫- שם! - איפה?‬
‫שם. זאת היא, זו בטח היא.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫אלוהים, היא ענקית!‬
‫זה הדבר הכי גדול שראיתי מעודי.‬
‫זה אכן הדבר הכי גדול שראיתי.‬
‫- אתם רואים מכוניות? - לא.‬
‫- רואים קצת? - מהגובה שלי אני רואה עפרת ברזל.‬
‫עפרת ברזל, עפרת ברזל...‬
‫- מה זה? - אנשים.‬
‫בחורים, זה קרון הבילום.‬
‫- זה הסוף. - כן, אבל תראו מה יש לפני ה...‬
‫- מה, לפני קרון הבילום? - כן, תראו.‬
‫יש משטח. זה מטען מסוג אחר.‬
‫- זה נראה כמו משטח. - יש עליו שלושה חפצים.‬
‫- בבקשה. - כן!‬
‫אלו המכוניות.‬
‫הרכבת בלמה,‬
‫ומשום ששיערנו שהיא תצא שוב לדרך בקרוב,‬
‫נאלצנו לעבוד מהר כדי להוריד את המכוניות שלנו.‬
‫אז מה עושים? אין לי מושג.‬
‫מה שלרוב קורה במכוניות על משטח כזה,‬
‫בדגמי רכבות, הוא שעוברים למסילה צדדית עם רמפה,‬
‫- ומסיעים אותן מהרמפה. - כן.‬
‫- אבל שמו את קרון הבילום מאחור. - כן.‬
‫הוא לא ייסע בלי קרון הבילום שלו.‬
‫לא, אבל הוא כנראה נוסע לאחור, בטח לסיבוב.‬
‫- איך הוא נוסע? לא נוכל לדחוף אותו. - יהיה גרר.‬
‫בעיקרון זה דגם רכבת בגודל מלא.‬
‫יהיה גרר במסילה השנייה, ככה הרכבות פועלות.‬
‫אחרי שמצאנו רכבת גרר,‬
‫ג'יימס דיבר עם הנהג שלה במיטב הצרפתית שלו.‬
‫זה נשמע קצת...‬
‫אולי זה ג'יימס שבא עם הגרר, בזקיפות קומה.‬
‫אם הוא נוהג בו, אז כן, המנוע יתפוצץ.‬
‫גם אם הוא עליו, הוא יהיה מגורה יותר.‬
‫קרון גרר.‬
‫- הוא עליו! - חבר'ה, אני בגרר!‬
‫חלף פה איש קשיש עם שלוש רגליים.‬
‫הו, כן!‬
‫האם זה היום הכי טוב בחייו של ג'יימס מיי, לפתע פתאום?‬
‫- יש לו רשת רכבות שלמה. כן. - דגם של רכבת בגודל מלא.‬
‫אם היה לכם אי פעם דגם של רכבת,‬
‫תדעו בדיוק איך זה עובד. אנחנו נוסעים!‬
‫הינה הוא בא.‬
‫כשפועל הרכבת ניגש, הגיע כעת תורי לפטפט בצרפתית.‬
‫שאתה...‬
‫תנתק.‬
‫ובינתיים, הינה ג'יימס בא.‬
‫בדיוק באתי לראות איזה חלק יש פה.‬
‫- הוא הכי מאושר שראיתי. - זה נהדר.‬
‫- לא, הוא הלך. תעלה עליו. - חבר'ה, תעלו.‬
‫- לברוח! - האימה!‬
‫- אחת. ואז? נוסעים. - אחת, אחת, אחת.‬
‫על הגאי קרון הגרר הכחול הגדול שלו,‬
‫ג'יימס דחף את המכוניות שלנו ואת קרון הבילום למסילה צדדית,‬
‫ניתק את קרון המסע...‬
‫עכשיו קדימה. לשחרר בלם.‬
‫ואז חיבר מחדש את קרון הבילום אל הרכבת,‬
‫שהעמיסה עוד נוסעים ויצאה שוב לדרך.‬
‫עם השקיעה היינו צריכים להוריד את המכוניות שלנו מהקרון.‬
‫פירושו להניע את המלגזה הישנה מאוד והמקולקלת של התחנה,‬
‫ולנצל את כישוריי כחקלאי.‬
‫עוד קצת. עצור.‬
‫זאת הפעם הראשונה שעשינו משהו...‬
‫- טוב, ניסינו לעשות משהו כראוי? - עוד לא עשינו את זה!‬
‫עוד קצת. זהו זה.‬
‫אחר כך עברתי להורדת שתי האחרות.‬
‫לדעתי המכונית שלך כבדה יותר משלי, ג'יימס.‬
‫- לרדת. למטה. - עברת.‬
‫תגידו לי כשעברתי.‬
‫- אני חושב שאתה בסדר. - זה מספיק.‬
‫היי, עשינו זאת.‬
‫הבאנו את כל שלוש המכוניות למאוריטניה.‬
‫למוחרת בבוקר, אחרי שינה קצרה, חמה ונטולת אלכוהול,‬
‫התכנסנו כדי לבחון את השפצורים שלנו.‬
‫החל מיגואר דגם האף שלי.‬
‫אני קצת מאוכזב אם להיות כן.‬
‫היא לא יצאה בדיוק כמו שדמיינתי.‬
‫מה דמיינת?‬
‫נכון שבשנות ה-70 וה-80, ילדים...‬
‫- כשאני אומר ילדים, אנחנו... כן. - אנחנו. כן.‬
‫קנינו קשתות רחבות לגלגלי האסקורט,‬
‫ואז לא היה די כסף לקנות גלגלים רחבים מספיק כדי למלא אותן.‬
‫כן, התוצאה הסופית, שזה נראה מגוחך.‬
‫ואז כשניגשים לאחור...‬
‫הרוחב מאחור רחב בחמישה וחצי מטרים.‬
‫לולא שמתי קשתות גלגלים...‬
‫למה שמת קשתות גלגלים,‬
‫בהתחשב בזה שאין לך גלגלים למלא אותן?‬
‫אבל למרות הכול, זו עדיין "ג'אאאאג".‬
‫זה דווקא מוצלח.‬
‫- ממש כתוב "ג'אאאאג". - החלפתי את התג.‬
‫- לא, החלפת את ה"תאאאאג". - ובהצלחה.‬
‫ויש לי "אף נשרי" במכסה המנוע.‬
‫- כי הגבהתי את מסנני האוויר. - כן.‬
‫ובחרתי במארז התאורה של סטראטוס.‬
‫אתה עסוק בהסברים על התינוקת המכוערת שלך, נכון?‬
‫אלה דברים אסתטיים.‬
‫כן, וכשמדובר באסתטיקה, האמונד,‬
‫אתה הולך על קרח דק מאוד.‬
‫- זה דווקא נכון. - חכו רגע.‬
‫לא, אין מה לחכות רגע. הבאת מונית.‬
‫- אתם רוצים לדעת מה זה? כן. - זו אסטון מרטין די-בי-9 שנהרסה.‬
‫אתה צריך לקרוא לה "ההרוסה".‬
‫שלי מקולקלת קמעה, שלך הרוסה לגמרי.‬
‫קשקושים. כותרת:‬
‫זו אסטון מרטין שאפשר לגור בה.‬
‫זה אוהל שנפתח לבית.‬
‫אני גר ברחוב אסטון מרטין מספר אחת. כן.‬
‫- זה אוהל? - זה אוהל.‬
‫היא יפהפייה. היא נראית כמו כריש. היא נראית חמקנית.‬
‫- סליחה, זה לא... - היא דומה לאסטון...‬
‫היא מלאת פוטנציאל, והפוטנציאל הוא לגור בה.‬
‫ולמה שמת לה שדיים מסיבי פחמן?‬
‫כי הגבהתי את פתחי האוויר מלפנים.‬
‫- בדומה לאף הנשרי אצלי. - כן.‬
‫זה מה שהם עושים. והגבהתי את המתלים.‬
‫- יש לך מתקן תאורה. - מספיק עם זה.‬
‫רק אומר, שנביט במכוניתי.‬
‫לא בא לי לדבר על מכוניתך.‬
‫- כן בא לך. מכאן. - לא נכון.‬
‫כל הכבוד, ג'יימס, אין ספק שזו מכונית נאה.‬
‫המראה שלה אכן השתפר.‬
‫- אפילו שמת לה פסים נחמדים. - נכון.‬
‫מעולם לא אהבתי את המראה שלה.‬
‫אבל עכשיו אתה אוהב.‬
‫זה דווקא שיפור.‬
‫איפה ה... איך הגבהת את מסנני האוויר שלך?‬
‫בכך... למעשה, מכסה המנוע שונה.‬
‫זה מעין העתק של מכסה המנוע של אם-סי,‬
‫אם זכורה לכם מכונית העל הענקית שהמנוע באמצע‬
‫ויש לה פתחים נוספים וגם חריץ שם.‬
‫זה כמו בוקר חג המולד, ואתה קיבלת מתנה טובה יותר משלי.‬
‫- אני מרגיש לא טוב. - זה בדיוק ככה.‬
‫מכעיס אותי ממש שהמכונית שלך נראית טוב משלי.‬
‫מובן שזה כך.‬
‫היא נראית כמעט טוב כמו שלי.‬
‫ומה קורה עם כלוב הביטחון?‬
‫למקרה שהיא תתהפך.‬
‫אז... חכו רגע.‬
‫הינה הוא.‬
‫- מסרון? תקרא. - מסרון ממר וילמן.‬
‫"חציתם בעבר מדבריות בנהיגה,‬
‫"אבל זה המדבר הגדול,‬
‫"זה הסהרה, המדבר הגדול בעולם.‬
‫"וכעת תחצו אותו בנהיגה‬
‫"לאורך 1,600 ק"מ, עד לחוף בסנגל,‬
‫"שם היה פעם הסיום של פריז-דקר."‬
‫רק רגע, אנחנו נוסעים את הפריז-דקר?‬
‫זו הרפתקה חלומית. זה מה שזה.‬
‫לא, רגע, זה עוד יותר טוב,‬
‫כי לא צריך לנסוע את הקטע המשעמם מפריז,‬
‫- אנחנו רק בקטע המדברי. - רק הקטעים המרגשים הרצויים.‬
‫- זה אלילי. - החלקים השווים בפריז-דקר. אגדי. מה?‬
‫רבותיי.‬
‫ייתכן שזה קשור לסיבה שהפריז-דקר כבר לא מתקיים‬
‫באזורים האלה, כי יש המשך.‬
‫"אתם נמצאים כרגע באזור של אזהרת מסע.‬
‫"לפי הממשלה אי אפשר לשלול טרור,‬
‫"ומעבר לגבול, במערב הסהרה,‬
‫"מתנהלת מלחמה קטנה בין בדלנים לבין המרוקאים.‬
‫"נאלצנו גם להזהיר את משרד ההגנה המרוקאי‬
‫"לגבי הנוכחות שלנו פה, למקרה שהם יחשבו שרכבי הצוות שלנו‬
‫"הם כוחות תקיפה ויתקפו.‬
‫"אז תתנהגו יפה."‬
‫כשהאזהרה הזאת מהדהדת באוזנינו, התנענו את המנועים.‬
‫ורק עם הידיעה שכדי להגיע לדקר‬
‫עלינו לנסוע כל הזמן לדרום-מערב...‬
‫צ'ום - מאוריטניה דקר - סנגל‬
‫צללנו אל הסהרה.‬
‫ארבע מאות וחמישים כ"ס נוסעים לדקר באסטון.‬
‫למרות ההתלהבות של האמונד,‬
‫לא היה ספק שהמכוניות שלנו ניצבות בפני משימה אימתנית.‬
‫כי הן ממש לא נולדו לעשות דבר כזה.‬
‫הבאנו דוגמניות-על משופצרות קלות לאליפות קיקבוקסינג.‬
‫הקטע במכונית שלי הוא שהיא התחילה את חייה, למעשה,‬
‫כשמזראטי הייתה חלק מפרארי,‬
‫אבל באמצע הפיתוח שלה,‬
‫פיאט, שהייתה הבעלים,‬
‫החליטה שעל מזראטי להיות חלק מאלפא רומאו.‬
‫אז מזראטי התחילה מחדש והשתמשה בקוואטרופורטה שחוטה בייצור של זה.‬
‫דגם האף הייתה שעטנז קל.‬
‫היא התחילה את חייה כאיקס-ג'יי סלונית,‬
‫ואז היא קוצצה כדי לייצר את האיקס-קיי,‬
‫ואז היא קוצצה שוב כדי לייצר את דגם האף.‬
‫כך שהיא בעצם מיזוג של מיזוג בין שתי מכוניות.‬
‫גם המנוע הוא ערבוביה די דפוקה,‬
‫כי הם רצו וי-6 אבל לא היה להם כסף לפתח בעצמם,‬
‫אז הם לקחו את הווי-8 שלהם וחתכו ממנו שני צילינדרים.‬
‫וקיבלנו, וי-6.‬
‫הוא עובד. אני חייב להיות כן שהוא עובד.‬
‫במיוחד עם סופרצ'ארג'ר, אותו שומעים.‬
‫המכונית שלי עוצבה, למעשה, במרכז העיצוב של יגואר‬
‫בפינת המשרד מאחורי וילון. באמת ובתמים.‬
‫ואז היא הורכבה בעזרת די הרבה חלפים שנלקחו מפורד.‬
‫אבל היא עדיין אסטון מרטין,‬
‫ורבים חשים שהיא האסטון מרטין ההגונה הראשונה‬
‫מאז ימי הדי-בי הישנים.‬
‫הניווט הלווייני התעורר.‬
‫לידס - מנצ'סטר - ליברפול נוטינגהאם‬
‫אנחנו מדרום למנצ'סטר, ככל הנראה.‬
‫תראו את זה. דיונות!‬
‫סהרה ממשי.‬
‫ידוע לשמצה שהדיונות מסוכנות.‬
‫לכן החלטנו להשתטות קצת.‬
‫הו, כן. אנחנו לא "גיבורים סוררים". אנחנו "שלושה מלכים".‬
‫והודות לחיבור היו-אס-בי שלי,‬
‫יש לנו פסקול.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫לא לחתוך בפינות.‬
‫קבלו עצה טובה.‬
‫אוי לא.‬
‫אני חושב שמיזוג האוויר שלי שבק חיים.‬
‫אני באמת חושב שזה המצב.‬
‫איזה ביש מזל שלא ייאמן.‬
‫שלי עובד.‬
‫מה הטמפרטורה בחוץ?‬
‫ארבעים ושמונה מעלות. שומו שמיים.‬
‫טמפרטורת מנוע גבוהה בדוק במדריך‬
‫טמפרטורת מנוע גבוהה. לעצור.‬
‫שלי אומרת לי לעצור מייד.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫שלום.‬
‫מה הבעיה המסתמנת, אדוני?‬
‫- זה מסביר את הרוב. - יש לך בעיה קלה?‬
‫אה, כן.‬
‫- מה יש לך שם? - מאוורר.‬
‫- בסדר. - מ"פיטר ג'ונס".‬
‫המנוע באמת הפסיק לעבוד.‬
‫אני תוהה אם אבדה רצועה.‬
‫- תראו, מה זה? - נוזל קירור, אני משער,‬
‫שכנראה נזל מכאן.‬
‫וזה משונה, כי כתוב שככה זה בנוי.‬
‫בדיוק, משמע שזה נבנה בקפידה רבה.‬
‫"תוצרת יד מאנגליה."‬
‫- "תוצרת יד מאנגליה". - זאת הבעיה. בבקשה.‬
‫- זאת הסיבה. - בבקשה.‬
‫- זה עדיין מעבר לקצה. - אתה לא יכול סתם לשבת שם.‬
‫אצטרך לתת לו להתקרר. זה מה שאעשה. אסור לי לגעת.‬
‫- תתקן אותו. - למה אסור לגעת?‬
‫כי הוא חם.‬
‫מחכים שהוא יתקרר ואז מוציאים את המנוע.‬
‫אבל הוא בחיים לא יתקרר. יש 49 מעלות.‬
‫זה ממש בקצה החוגה.‬
‫- לא. הטמפרטורה בחוץ. - לא, בחוץ.‬
‫שישים ושלוש.‬
‫- בפרנהייט? זה לא 60. - כתוב בפרנהייט, כן. זה קר.‬
‫לפי המכונית, היא בנוטינגהאם.‬
‫לא, באמת. תראו.‬
‫יש 63 מעלות פרנהייט והיא בנוטינגהאם.‬
‫ככה היא חושבת.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫בהתחשב בכך שהיו להאמונד בית, ומכונית‬
‫שהאמינה שהיא באיסט מידלנדס ביום אביבי נעים,‬
‫החלטתי לא לתת לו את המאוורר שלי.‬
‫ואז עזבנו.‬
‫טוב, דוח מצב. נסענו 15 דקות‬
‫ושניים מאיתנו עדיין בתנועה.‬
‫למרבה החסד, גיליתי מה הייתה הבעיה די מהר.‬
‫הנוזל שחשבתי שהוא נוזל קירור,‬
‫מהמנוע שרתח ודלף,‬
‫הוא לא נוזל קירור.‬
‫הוא בעצם נוזל מהגה הכוח. הוא דלף משם.‬
‫הוא פשוט התחמם ורתח כי היה חם כל כך בתושבת המנוע.‬
‫אני צריך להוציא את החום.‬
‫טוב, מסחרית הגיבוי של מר וילמן.‬
‫בטח יש כלים.‬
‫באמת? אלוהים, אני מקווה שלא אזדקק לזה.‬
‫רק רגע. כלים?‬
‫בסדר.‬
‫זה מכאיב לי. זה כואב לי יותר מאשר לך.‬
‫זהו!‬
‫תניעי בבקשה.‬
‫כן. וסיפקתי לך אוויר.‬
‫היה עוד דבר שיכולתי לעשות כדי לקרר את המנוע,‬
‫אבל הוא היה בלתי ישוער.‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה, אבל איאלץ לעשות את זה.‬
‫להפעיל את החימום,‬
‫כי הוא ישאב אוויר חם מתחת לתושבת המנוע‬
‫ויעביר אותו אליי.‬
‫כן, עכשיו חם.‬
‫בהמשך הדרך,‬
‫לא הרגשתי בודד כל כך מאז שג'יימס ואני נסענו לקוטב הצפוני.‬
‫מאוריטניה ריקה.‬
‫ריקה לגמרי. תביטו בה.‬
‫אף אחד לא בא הנה.‬
‫כשקיבלנו את היתר הצילום, מספרו היה 58.‬
‫היתר הצילום מספר 58‬
‫שהמדינה הזאת הנפיקה משנת 1960.‬
‫אלו 63 שנים.‬
‫הם הנפיקו רק 58 היתרי צילום.‬
‫האמונד, חזרת.‬
‫עשיתי חורים במכסה המנוע ואני נוסע עם חימום.‬
‫לא נותר לי זמן רב לחיות.‬
‫לא בא לי על זה.‬
‫המשכנו הלאה עם עמיתנו, מנה חמה,‬
‫עד שהמנועים הצמאים שלנו נזקקו לדלק.‬
‫ומשום שבמדבר סהרה אין הרבה תחנות תדלוק,‬
‫פירושו היה לעצור בצד ליד מכלית תדלוק שמר וילמן סיפק.‬
‫איך הגעתם כבר למצב הזה?‬
‫משום שכולנו מזיעים, יש לנו סימנים מחגורת הבטיחות.‬
‫- אני בתנור. מילולית בתנור. - אוי ואבוי.‬
‫למעשה, אני יכול להחליף איתכם מילה?‬
‫- מה? - בואו הנה.‬
‫מה?‬
‫בחורים, לפני שנצא לדרך,‬
‫מר וילמן שאל אם נוכל לביים,‬
‫למען הכנות, תאונה מכוונת. כן.‬
‫שבה מכלית התדלוק מתפוצצת.‬
‫המה?‬
‫כי הוא ירצה שתהיה בהלה, "אוי לא, אנחנו תקועים במדבר בלי דלק".‬
‫- כן. סכנה טלוויזיונית. - בבקשה.‬
‫- לא, לא. - כן.‬
‫הוא רוצה פיצוץ שיוכל לשים בקדימון לתוכנית.‬
‫- בסדר. - אני נגד זה.‬
‫- גם אני. - אני נגד.‬
‫- זה נדוש. - אני לא רוצה לפוצץ אותה.‬
‫- וזה גם מה שהוא רוצה. - נכון.‬
‫אז בואו נשמור עליה כאילו חיינו תלויים בה.‬
‫היא הדבר הכי יקר שיש לנו.‬
‫טוב, אצלי מלא. מיי?‬
‫- כן? - כולה שלך.‬
‫ג'יימס, לאן אתה הולך?‬
‫אני מותח את האורך כדי להגיע לצד השני.‬
‫תוכלו ללחוץ על הכפתור ש...‬
‫- הוא שם למטה. יש לו... - כן, מצאתי.‬
‫- כן, הוא שם. - מצוירת משאבת דלק.‬
‫- תלחצו עליו? - רואים אותו.‬
‫- כן. עוד משהו? - כן, תלחצו עליו?‬
‫- כן, אני... ואז... - תלחץ עליו בבקשה?‬
‫- לחצתי. - הוא אכן לחץ.‬
‫- אתה לא. - הוא כן.‬
‫רד ממני. לחצתי.‬
‫- לא נכון. - הרגע לחצתי שוב.‬
‫תוכל להניע וללחוץ בבקשה?‬
‫זה אומר שני דברים.‬
‫בבקשה.‬
‫אז ההוראות היו ממש מוצלחות.‬
‫הזהרתי אותך, ג'יימס. זה הדבר הכי חם...‬
‫אחרי שתדלקנו ממכלית התדלוק החמימה מאוד, המשכנו הלאה.‬
‫ודי מהר נתקלנו בבעיה הגאולוגית הגדולה הראשונה.‬
‫בחורים, אני קצת מוטרד‬
‫מפני הצוק האינסופיים שמולנו.‬
‫כלומר, לא רואים את הסוף.‬
‫לא רואים את הסוף של רכס ההרים הזה.‬
‫באסה.‬
‫אם מישהו טרח ליצור את המסלול הזה,‬
‫הוא לא היה בונה סתם מסלול אל מרגלות הצוק, נכון?‬
‫במהרה גילינו למה יש מסלול.‬
‫למה, לכל הרוחות, מישהו בנה מנהרה‬
‫באמצע מדבר סהרה?‬
‫זה בטח מכרה של משהו מפחיד.‬
‫- אבל מכרה של מה? אבק? - האמונד, לא יהיה בה שום דבר מפחיד.‬
‫היי! ג'יימס, אפשר לעשות פה מרוץ.‬
‫זה רעיון מעולה, ואני לא רוצה להשתתף.‬
‫אתה לא חושב שזה רעיון טוב?‬
‫מי מגיע לשיא המהירות ובולם לפני פגיעה...‬
‫לא, אתה לא מסוגל לעשות את זה.‬
‫לעזאזל! חבר'ה, תעצרו.‬
‫למה?‬
‫יש עטלפים.‬
‫- יש הרבה עטלפים. כולם לצאת. - אני מפחד מעטלפים.‬
‫העטלפים לא מסוכנים.‬
‫העטלפים... אתה חושב על סקובי-דו.‬
‫- שמעתם על אבולה? - כן.‬
‫מדממים מהעיניים, מהאף,‬
‫- מכל הנקבים, מכולם. - כן.‬
‫- ואז מתים מהר. - כן.‬
‫אבל למשפחה יש די זמן להגיע אל מיטתך,‬
‫ואז אתה מתפוצץ ומתיז עליהם דם נגוע.‬
‫רוב המומחים מסכימים שזה שוכן בעטלפים במערב אפריקה.‬
‫ואנחנו במערב אפריקה.‬
‫אבל יש לנו עכשיו בעיה.‬
‫- לא ממש. לא ניסע במנהרה. - אוי ואבוי.‬
‫לא, חייבים לנסוע במנהרה.‬
‫חייבים לנסוע במנהרה, וצריך לנסוע מהר להדהים.‬
‫- לא מהר להדהים. - כן.‬
‫- אתה תעיף דברים. - זה עלול להיות בלשלשת עטלפים.‬
‫- ייתכן... כן. - וזה קקי של עטלפים.‬
‫- כן, קקי של עטלפים. - שיהיה על הרצפה.‬
‫אתה תעיף את זה למעלה בגלגלים‬
‫- וננשום את זה. - בזה אחר זה. מהר להדהים.‬
‫טוב, החלונות סגורים.‬
‫סירקולציית האוויר פועלת, כך שהאוויר מהקבינה נלקח‬
‫ונשלח בחזרה אל הקבינה.‬
‫אני לא רוצה אבולה.‬
‫טוב, אני נוסע.‬
‫זה טוב. לאט, לאט. לא!‬
‫- והינה האבולה. - לברוח.‬
‫יש עטלף! עטלף חלף מול החלון!‬
‫יש לי אבולה!‬
‫מה האורך של הדבר הארור הזה?‬
‫הינה הסוף! להירגע, להירגע, להירגע.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫מה ל... לעזאזל הסיפור פה?‬
‫- נכנס. בקצב סביר... - אל תעיף הרבה אבק.‬
‫לא אעיף אבק.‬
‫לעזאזל.‬
‫זהירות סכנת מוקשים‬
‫אז זה הגבול עם מערב סהרה.‬
‫סכנה! מוקשים!‬
‫האמונד, האמונד, האמונד.‬
‫ריצ'רד האמונד, שומע אותי?‬
‫יש אור, יש אור!‬
‫- היי, עצור, עצור, עצור! - לכל הרוחות!‬
‫סע לאחור בדיוק לפי מיקום הגלגלים.‬
‫כתוב "מוקשים".‬
‫כן, אתה בשדה מוקשים.‬
‫סע לאחור בדיוק לפי מיקום הגלגלים שלך, כי אנחנו יודעים שאין שם מוקשים.‬
‫אתה תיסע מעל גדר התיל,‬
‫שכנראה תגרום לך נקר.‬
‫אבל תירגע לגבי זה.‬
‫טוב. אתה מוגן.‬
‫- שדה מוקשים. - אני יודע. זה מערב הסהרה.‬
‫אתה חושב שזה באמת שדה מוקשים?‬
‫טוב, זה מסוג הדברים שלרוב אתה מאמין לשלט לגביהם.‬
‫אילו היה כתוב: "זהירות, זחלים",‬
‫הייתי הולך לבדוק.‬
‫אבל צריך רק לשים שלט, נכון?‬
‫כן, אבל אולי שמו גם מוקשים.‬
‫כן, אבל במקומם, הייתי שם רק את השלט.‬
‫- אתה עצלן ואין לך מוקשים. - כן.‬
‫לא, אבל לדעתי, אין שם מוקשים.‬
‫- שנצא לריצה קלה? - לא.‬
‫מה לעזאזל...‬
‫- מה זה? - זה שדה מוקשים.‬
‫- כן. - האמונד נכנס אליו.‬
‫- נכנסת אליו? - כן, הוא התנגש בגדר.‬
‫הייתה לנו כעת בעיה.‬
‫מולנו, נאלצנו לשער שיש שדה מוקשים ממשי.‬
‫כשמאחורינו, מנהרה מלאה בצואת עטלפים נגועה.‬
‫אני לא רוצה לנסוע בחזרה דרך מנהרת האבולה.‬
‫וגם אם ניסע בחזרה משם,‬
‫ישנם פני הצוק האדירים ההם.‬
‫כן, אבל זו בעיה שאפשר לנסות להתגבר עליה.‬
‫זה משהו שאפשר לנסות לפתור.‬
‫זה לא. אי אפשר לפתור את זה.‬
‫כן, כך שאין לנו ברירה.‬
‫- זה ניווט. - אתם צודקים. צודקים לגמרי.‬
‫אין לנו... לא נוכל לעשות את זה...‬
‫עצור! עצור! עצור!‬
‫עצור!‬
‫- עצור! - עצור!‬
‫וילמן עשוי להשיג קדימון.‬
‫פשוט תעמוד פה בזמן הזה?‬
‫לא, אלך לאחור.‬
‫מכלית התדלוק נעלמה מהעין בלי להתפוצץ.‬
‫אבל זה לא שינה את דעתנו.‬
‫סכנה! מוקשים!‬
‫אז הסתובבנו לאחור...‬
‫וחזרנו דרך המנהרה.‬
‫איך נעבור את זה?‬
‫אני לא יודע איך נעבור.‬
‫אחרי שעות רבות, מצאנו סוף סוף מסלול טרשים‬
‫שהיה נראה כאילו הוא מגיע לקצה המתלול.‬
‫זה קטע של חתחתים.‬
‫כן. קדימה, יגואר. את מסוגלת.‬
‫המכונית הזאת דווקא מפתיעה אותי.‬
‫אני מניח שזה משום שהיגואר קלה, נכון?‬
‫זה הבדל מהותי, כן.‬
‫לדעתי שלי שוקלת כנראה יותר משתי טונות כעת.‬
‫נו כבר!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אלוהים. נו כבר!‬
‫באסה.‬
‫הינה הוא בא, ביגואר.‬
‫אתה תפגע בסלע הגדול.‬
‫הביטו...‬
‫אם תוכל לזוז ולתת לי דחיפה קלה, ג'זה, זה יהיה מעולה.‬
‫האיילה הזיזה את הניבתן.‬
‫תודה רבה.‬
‫קדימה, בעדינות. כן, כן.‬
‫אני מתחיל לחבב למדי את היגואר שלי.‬
‫חבל לי שהתאכזבתי ממנה בהתחלה,‬
‫כי היא מעולה ממש.‬
‫בסופו של דבר, השגנו את מטרתנו.‬
‫זו בפירוש הפסגה...‬
‫הייתי אומר.‬
‫ונראה שזה... זה אתר בנייה.‬
‫זו מכלית התדלוק שלנו?‬
‫הוא כנראה חצה את שדה המוקשים, נכון?‬
‫מר וילמן ירתח מזעם כי היא לא התפוצצה.‬
‫אין לו שום דבר לקדימון.‬
‫כן. בחורים, אני נוטה לעצור פה.‬
‫למה?‬
‫אתם תראו.‬
‫תראו. יש כביש.‬
‫- כן. - אכן יש, והוא כביש נחמד.‬
‫- בדיוק. - אבל הוא שם למטה.‬
‫- הוא לא מתחבר לכאן, נכון? - בדיוק. הוא לא מחובר לכאן.‬
‫ניסע מכאן למטה. - מה?‬
‫- ניסע מכאן למטה. - כן, במורד המסלול הזה.‬
‫זה צוק!‬
‫יש יותר מדי כוח כבידה שזמין מיידית‬
‫בין המקום שבו אנחנו עומדים לבין הכביש הזה.‬
‫והוא לא פילגש אכזרית ובלתי צפויה.‬
‫כן, הוא ממש אמין.‬
‫תקשיבו, אם אסע ראשון,‬
‫- מה שאני מוכן לעשות... - באמת?‬
‫כן, אסע ראשון.‬
‫- מסחרית הגיבוי שם, כן? - כן.‬
‫בטח יש בה כבלים.‬
‫אולי אחבר את המכונית שלי לאחד מהדחפורים האלה?‬
‫בעצם, נוכל להשתמש בשני בתור גלגלת.‬
‫אבל... ואז אני אסע למטה,‬
‫אבל יהיה לי כבל אבטחה.‬
‫לפני שנים, בשלב כלשהו, התבלבלת בין מהנדסים לבין קריקטוריסטים.‬
‫והדבר הזה הוא במידה רבה מאוד‬
‫התאבדות מורכבת שראויה לשבח.‬
‫אף על פי כן, לא הייתה ברירה אחרת,‬
‫לכן הלכנו לפשפש במסחרית הגיבוי.‬
‫זה כבל ראוי לשמו.‬
‫הוא מותאם לארבע או לחמש טונות?‬
‫ככה זה נראה.‬
‫זה יהיה כבד להחריד.‬
‫- אנחנו מוכנים? - רגליים.‬
‫הינה זה בא.‬
‫ברגע שחיברתי את הכבלים, בלי שום עזרה מנהגי הדחפורים,‬
‫ושילמתי לבוס שלהם...‬
‫עשרת אלפים אואוגויה מאוריטנית.‬
‫הלורד קלארקסון.‬
‫אין לי ערבות בנקאית, לצערי,‬
‫אבל זה בסדר, כי יש לי יגואר.‬
‫אחר כך הסברתי את המערך לעמיתיי.‬
‫- אז אני אסע לשם, כן? - כן.‬
‫ואז הברנש בדחפור הזה ייסע קדימה‬
‫באותה מהירות שבה אני נוסע במורד הגבעה.‬
‫- ואז הגלגלות האלו... - כן.‬
‫הוא יזיז את הזרוע הזאת.‬
‫כך כשאולי אשנה כיוון, בעודי נוסע במדרון,‬
‫ואבחר נתיב, תצטרכו להגיד לו‬
‫להזיז אותה ימינה או שמאלה.‬
‫- הוא דובר אנגלית? - מה?‬
‫- דובר... - לא.‬
‫כולם בעצם מאוריטנים, אבל הם דוברים ערבית וצרפתית.‬
‫- טוב. - ערבית? לא.‬
‫- צרפתית? - צרפתית. עליי.‬
‫כשהגיבוי שלי מטופל, נכנסתי לקבינה.‬
‫תיסע למטה בהילוך או בסרק?‬
‫אני צריך לנהוג, לא? עליי להיות בהילוך ראשון.‬
‫טוב, אנחנו מוכנים?‬
‫תסמוך עלינו, נדאג לך. אנחנו תומכים בך.‬
‫אלוהים.‬
‫- תיטה שמאלה. - קצת שמאלה.‬
‫קצת שמאלה.‬
‫אתה קרוב מאוד ל... אתה נוסע במורד צוק.‬
‫אני לא יכול... מה שטוב,‬
‫שבגלל תאורת הסטראטוס שלי, אני לא רואה את זה.‬
‫טוב.‬
‫עכשיו אני רואה לראשונה מה עליי לעשות. זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫אני בעצם ממש לא אוהב את זה.‬
‫אני צריך לנסוע שמאלה.‬
‫תבקשו ממנו להזיז את הזרוע שלו שמאלה.‬
‫להזיז את הזרוע שלו שמאלה. בטיפול.‬
‫כי אני לא רוצה לרדת בערוץ הזה.‬
‫...שמאלה.‬
‫הפנטומימה שעשית, האמונד, הייתה לא רעה.‬
‫קדימה, תפני, תפני, תפני, מנוולת.‬
‫טוב, לשמאל.‬
‫לשמאל, מכונית עיזה קטנה שלי.‬
‫- יותר טוב. - הוא התיישר.‬
‫אלוהים, מה אני עושה?‬
‫הגעתי עכשיו לנקודה שבה חשבתי שאצליח לנסוע את שארית הדרך‬
‫בכוחותיי שלי.‬
‫זה לא פתרון מעשי ויומיומי, נכון?‬
‫- הוא לא מהיר. - לא.‬
‫- וצריך גם שני דחפורים מיותרים. - כן.‬
‫טוב, אני נוסע.‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫אני נוסע הצידה.‬
‫להתיישר!‬
‫טוב. מהירות וכוח!‬
‫אני בכביש! אני בכביש!‬
‫האמונד ומיי, עכשיו תורכם.‬
‫זה ממש קל, לא מפחיד בכלל.‬
‫אבל לפני שיכולנו להצטרף לג'רמי,‬
‫נאלצנו לוודא שמכלית התדלוק היקרה שלנו, שמשקלה תשע טונות, תרד בביטחה.‬
‫אם הייתם צריכים להוריד מכלית תדלוק במורד צוק,‬
‫אילו שני בני אדם הכי לא הייתם רוצים שיהיו אחראיים?‬
‫אנחנו בטוחים במיליון אחוזים‬
‫- שזה יהיה בטוח? - לא במיליון אחוזים, בכנות.‬
‫אבל היא כבדה יותר מהיגואר, גם כשהוא בתוכה.‬
‫טוב, תשלחו אותה למטה.‬
‫- לא, זה יותר מדי. - יותר מדי. קצת לאחור.‬
‫באסה!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫איזה רעש נורא.‬
‫באמצע הדרך, הנהג ביקש מאיתנו לשחרר את הכבלים,‬
‫כדי שיוכל לנסוע את שאר הירידה בעצמו.‬
‫טוב, אני מכיר את התחושה של האיש בתוך מכלית התדלוק.‬
‫זה משחרר סוגרים.‬
‫אני חושב שצריך שמאלה חזק, כדי להימנע מהבעיה‬
‫שהייתה לג'רמי, שלא ייסע לשם יותר מדי.‬
‫שיגיע... שיתחיל לנסוע שמאלה בהקדם האפשרי.‬
‫ג'יימס, אחרי שירדנו עוד קצת בגבעה,‬
‫- לראשונה... - כן?‬
‫ראית את מה שאני ראיתי שם?‬
‫אלוהים.‬
‫אוי לא.‬
‫רבותיי, מכלית התדלוק למטה.‬
‫היא תקועה אבל היא למטה.‬
‫חבר'ה, חדשות טובות.‬
‫הוא כמעט הגיע לתחתית. היא לא תתפוצץ, שזה טוב.‬
‫והפגוש הקדמי התפרק,‬
‫ולדעתי זה ישתלב טוב איכשהו בקדימון.‬
‫זה מדהים.‬
‫זה ממש... זה היה מרשים ביותר.‬
‫משהו לא נורמלי. כלומר זה ממש... ובלי שום פיצוץ.‬
‫- איך ירדתם למטה? - נסענו בכביש.‬
‫- אתם אומרים לי ש... - כן.‬
‫לא אשקר, זו הייתה הפתעה. זה מאחורי אתר הבנייה.‬
‫זה מה שהם בונים. לשם כך יש דחפורים וכדומה.‬
‫- הם בנו כביש. - אבל הם עשו את זה. הם הגיעו לפסגה כעת.‬
‫- זה כביש נחמד. - הוא מקסים.‬
‫- כולנו פה. כולם שמחים. מוגנים. - אני לא שמח.‬
‫כל המכוניות למטה.‬
‫- ירדתי משם! במורד של זה בזה! - כן, נו...‬
‫בכנות, זה היה די קל. הכביש חדש.‬
‫מקסים. אספלט טרי. קצת חול בשוליים.‬
‫עם שקיעת השמש, וכשאספלט מתחת לגלגלינו,‬
‫החלטנו לגמוע כמה שיותר ק"מ לפני שמחשיך.‬
‫אני מודה שבמשך היום, קצת חמים, אבל עכשיו...‬
‫השעה כעת 19:00.‬
‫השמש שקעה זה עתה מאחורי הגבעה ששם.‬
‫זה ממש מלבב. בסך הכול 38 מעלות.‬
‫כשהלילה ירד, סטינו מהכביש כדי להקים מחנה,‬
‫כשג'יימס ואני משערים שמר וילמן שם אוהלים יוקרתיים במסחרית הגיבוי.‬
‫אני מנסה להיזכר אם התעצבנתי ככה אי פעם.‬
‫הם די עלובים.‬
‫אפילו ילד בצופים היה מסרב לזה.‬
‫מאיפה הוא הביא אותם?‬
‫הוא הלך לגלסטונברי יום אחרי סיום הפסטיבל ולקח לו כמה?‬
‫כי אני לא... כלומר, איני... אני בן 63.‬
‫אני בקושי נוגע בברכיי, לא כל שכן באצבעות הרגליים.‬
‫איך לדעתו אתלבש בתוך זה בבוקר?‬
‫ואתה יודע מה מעצבן כפליים?‬
‫לא, אבל תמשיך.‬
‫- האוהל של האמונד טוב יותר. - טוב בהרבה.‬
‫בחיים לא אצליח להירדם‬
‫בידיעה שהאמונד נהנה יותר במרחק שישה מטרים.‬
‫אני לא צריך אוהל כזה.‬
‫הוא שקוף, חוץ מזה.‬
‫הוא הלך לחנות ואמר, "מהו האוהל הכי זול?"‬
‫"מהו האוהל הכי זול?"‬
‫אתה יודע שמרכולים טוענים שהם ממחזרים את השקיות שלהם...‬
‫אחרי לילה מזעזע, נסענו שוב לכיוון דרום מערב‬
‫אל מרחבי החום של אפריקה.‬
‫אבל בצד החיובי,‬
‫המקטע הזה במסע התחיל כמו פיסת גן עדן לחובבי מכוניות.‬
‫תחילה היה שלב ראלי בחצץ.‬
‫ואז הייתה תחושה של מעבר באלפים.‬
‫אספלט!‬
‫אלוהים. איזה כביש!‬
‫ואז...‬
‫הגענו למשטח שכולנו פשוט שונאים.‬
‫אלוהים, זו דרך חתחתים.‬
‫קטע גרוע.‬
‫שייגמר! עכשיו, בבקשה, אני מתחנן.‬
‫אולי לא תאמינו שזה גרוע, צופים, אבל תביטו.‬
‫אחד מפתחי האוורור שלי השתחרר מהמכונית בטלטולים.‬
‫ממקום מושבנו, זו הייתה הקטנה שבבעיותיו.‬
‫ג'יימס, המזראטי שלך רועדת ממש.‬
‫רועדת כמו מכונית ליצנים שמתפרקת.‬
‫הכנפיים זזות, הכול.‬
‫אלוהים, אני מבין את הכוונה שלך.‬
‫כל הגוף רוטט.‬
‫זה פשוט מזעזע כאן.‬
‫אתם חושבים שמר וילמן היה חושב‬
‫לשים אגני ירכיים עודפים במסחרית הגיבוי?‬
‫אלוהים.‬
‫נסענו על זה 42 ק"מ.‬
‫נמאס לי מדרך החתחתים המז... הזאת!‬
‫למרבה החסד, עיירה עם כבישים חלקים הגיחה במהרה לעין.‬
‫צ'ינגואטי - אוכלוסייה 4,711‬
‫טמפרטורה - 50 מעלות צלזיוס‬
‫העיירה הזאת, צ'ינגואטי, לפני אלף שנים,‬
‫ואני אכן מתכוון לפני אלף שנים,‬
‫הייתה תחנת רענון בין טימבוקטו לבין החוף,‬
‫ואחסנו פה את כל הספרות שלהם.‬
‫כל בניין היה ספרייה. כל הלמידה התקיימה בעיירה הזאת.‬
‫כיום העיירה מפוצלת לשניים בוואדי שמלא בחול רך.‬
‫וחצייתו מצריכה, בפשטות, כמות אדירה של מהירות וכוח.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫ג'רמי פה.‬
‫זו כיכר די נחמדה, לא?‬
‫המכונית שלי נראית קצת... היא נראית די מחוספסת כעת.‬
‫היי, מה כל זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בחיי.‬
‫בחיי, זה לא טוב.‬
‫זה אמור להיות איפשהו בפנים.‬
‫אלה מים או שמן? או מים שמנוניים? מים עם חול ושמן?‬
‫אף אחד מהם.‬
‫- זה נוזל מהגה הכוח. - מה?‬
‫נוזל הגה הכוח מתחמם במידה ניכרת‬
‫בגלל כל המאמץ שלו ומהחום.‬
‫האם ראית...‬
‫ראיתי שמכסה המנוע מורם, שאגש...‬
‫רק עניין פעוט... זה מהטמפרטורה...‬
‫קצת יותר מדי חום פה ושם...‬
‫היא בכתה.‬
‫כן, היא התייפחה קצת.‬
‫ידוע שהן עושות את זה במדבר, הדי-בי-9.‬
‫- עובדה. - תקשיבו.‬
‫- אני רוצה להעיף מבט בעיירה. - כן.‬
‫יש משהו שאני רוצה לראות בעיירה.‬
‫מה? באמת, מה?‬
‫זו ספרייה.‬
‫יש מלא ספריות. תראו. כתוב שם "ביבליוטק", שזו "ספרייה".‬
‫יש שלוש כאלו. היו פעם 700.‬
‫כל הידע...‬
‫- אני צודק? פחות או יותר... - כן.‬
‫- ...אוחסן פה. - כל הידע הערבי, כן.‬
‫טוב, נתראה עוד מעט.‬
‫הסיבה שרציתי להעיף מבט באתר ההיסטורי הזה‬
‫היא שבקרוב הוא לא יהיה פה.‬
‫המדבר...‬
‫- אוכל את העיירה. - מה?‬
‫הוא אוכל אותה.‬
‫לכל הרוחות. תביט בזה.‬
‫הוא לא יקצור יותר את הדשא שלו, נכון?‬
‫אז זה בעומק של עשרות סנטימטרים, לא מטרים.‬
‫- למה המדבר אוכל עיירה? - תביט בזה!‬
‫יש עכשיו משהו שנקרא "התחממות כדור הארץ".‬
‫שמעתי על זה.‬
‫ובגללה, מדבר הסהרה נע דרומה‬
‫בקצב של ארבעה מטרים בשנה.‬
‫אז מה, הרוח מזיזה את החול?‬
‫הצמחייה גוועת ונהפכת למדבר.‬
‫- בעוד מאה שנים, כל זה יהיה מדבר. - נעלם.‬
‫זה כנראה גג של בית.‬
‫לכל... אני המום מזה.‬
‫- אבל אגיד לך מה, האמונד. - מה?‬
‫זה נתן לי רעיון.‬
‫- מה? - טוב.‬
‫אתה תאהב את זה.‬
‫בינתיים, באחת מהספריות,‬
‫הציגו לי כמה טקסטים קדומים מדהימים.‬
‫בחלק הזה השתמשו בזהב אמיתי.‬
‫זה זהב?‬
‫כן?‬
‫זה מצופה זהב. ההוא.‬
‫- כן, זה. - זה מהמם.‬
‫הוא אמר שביקר אצלו תייר אמריקני...‬
‫ביקר את האיש בספרייה,‬
‫וביקש ממנו שימכור לו את הספר.‬
‫ואז הוא אמר לו שאם ימכור אותו, הוא ייתן לו בית בפלורידה.‬
‫והוא סירב. זאת המורשת של סבא רבא שלו.‬
‫אני חושב שפעלת נכון.‬
‫לא כדאי לך בית בפלורידה.‬
‫חם ולח שם ומלא באנשים חמושים.‬
‫מותר לי לגעת בספר אסטרונומיה בן 500 שנים?‬
‫אלו התנועות היחסיות של הירח ו...‬
‫כדור הארץ והשמש.‬
‫אז זה לפני קופרניקוס,‬
‫יש להניח, כך שזה בערך מאותו זמן,‬
‫ולדעתי בעולם הערבי עוד לא הכירו‬
‫בכך שצריך לשים את השמש במרכז.‬
‫כמו כן, תזכרו ש...‬
‫מדובר פה במאה ה-11,‬
‫המאה ה-11 להבנתנו...‬
‫אחרי שהרדים את הספרנים בשינה עמוקה,‬
‫ג'יימס הגיח לבסוף לאור השמש.‬
‫היי, מה שלומך? היה מוצלח?‬
‫כן, היה נפלא ממש.‬
‫טוב, מלא ספרים, אבל ספר אחד עתיק‬
‫עם תרשימים על חיי הנביאים,‬
‫וכל אחד מהם היה מאויר,‬
‫- כמו תמונה. - מצב רוחו עומד להשתנות.‬
‫מה עשיתם?‬
‫- מה עשיתם? - אנחנו ממתינים.‬
‫הסתובבנו, הבטנו בעיירה.‬
‫- אה, זה. - שמת לב. כן.‬
‫- זה לא בגללנו. - לא.‬
‫- זה... - חזרנו מהסיור‬
‫באזור אחר בעיירה, ומצאנו את זה. - כן.‬
‫שמעת על עלעולי חול,‬
‫- מערבולות הרוח הקטנות. - כן.‬
‫המקום שבו חנית, בצומת הרחובות הזה...‬
‫- כן? - אני חושב שזה העצים את ההשפעה‬
‫של הרוח, שפשוט הרימה אותו והניחה אותו שם.‬
‫וראיתם את זה קורה?‬
‫לא ראינו כי סיירנו בצד השני של העיירה.‬
‫רק עוד דבר אחד עולה בדעתנו,‬
‫- שברנו את הראש... - כן.‬
‫זה שאין פה דוחות,‬
‫- למי שחונה באמצע הכביש. - כן.‬
‫פקח החנייה פשוט ממלא את המכונית שלך בחול.‬
‫זה... טוב מאוד.‬
‫ואם המכונית שלי לא תפעל?‬
‫- היא תעבוד. - ואיך לעזאזל אחלץ אותה?‬
‫- איפה המפתח? - איפה השארת אותו?‬
‫הוא נשאר על לוח המחוונים.‬
‫- תפתח את הדלתות והחול יישפך החוצה. - הן נעולות.‬
‫תבין, אני אף פעם לא נועל את מכוניתי.‬
‫למקרה שיקרה בדיוק דבר כזה.‬
‫אז תביאו לי את חפירה. אני אקח... אתם...‬
‫תתחפפו לכם.‬
‫אחרי שהשארנו את ג'יימס לטפל בבעיית סופת החול החריגה שלו,‬
‫הלכנו למסחרית הגיבוי,‬
‫כי החלטנו לפתור את הבעיות‬
‫שנגרמו מדרכי החתחתים האיומות.‬
‫אלוהים! זה...‬
‫שורף!‬
‫תודה.‬
‫אם תרצה לרתך משהו...‬
‫- או לנסר במסור. - או משחק תפקידים.‬
‫חכה רק רגע.‬
‫אני יכול לעשות משהו באלה.‬
‫אני אכן יכול.‬
‫בזמן שג'יימס עמל על ריקון המכונית שלו...‬
‫טיפשים.‬
‫היינו עסוקים במה שמצאנו במסחרית,‬
‫ובמהרה, שפצורי הפתרון לכביש החתחתים היו מוכנים.‬
‫אז אני מצאתי את זה במשאית.‬
‫- זו מקלטרת. - אכן.‬
‫היא עשויה לעבוד, אבל לרוב,‬
‫מקלטרות נגררות מאחורי הטרקטור.‬
‫כן, אבל אז אצטרך לנסוע מעל‬
‫הכביש המשובש לפני שיתיישר בקלטור.‬
‫זה לא יעבוד.‬
‫לא, זה יהיה חברתי יותר.‬
‫אני לא.‬
‫- מה אתה לא? חברתי? - חברתי.‬
‫אני רוצה שזה יעבוד למעני וישפר את חיי.‬
‫אבל אני חושב שתראה שהפתרון שלי‬
‫מתעלה על זה, בכפולות של מיליונים.‬
‫פשוטו כמשמעו, אין לי מושג למה מר וילמן שם שני אופנועי שלג במסחרית‬
‫בידיעה שאנחנו נוסעים למדבר סהרה, אבל אני שמח שהוא שם.‬
‫תרשה לי להסביר. טוב?‬
‫במקום להשתמש במגלשיים,‬
‫התקנתי גלגלים מלפנים, אבל זה לא ממש מעניין אותנו.‬
‫מה שמעניין אותנו אלו השרשראות.‬
‫הן יסתובבו להן לפני הגלגלים שלי,‬
‫יחליקו את התלמים‬
‫בכביש החתחתים.‬
‫כך כשאני אגיע,‬
‫יהיה חלק להדהים, כמו שולחן ביליארד.‬
‫והם יעשו... כמו שתי מלטשות אדירות.‬
‫כן. נכון מאוד, הם מלטשות‬
‫שמורכבות לחזית יגואר דגם אף.‬
‫- כן. - יגואר שטח... דגם "תתחפ-אף מהכביש".‬
‫מדהים, נכון? במקום להיות כלוא בתא חדגוני,‬
‫במעיל שקשור מאחור,‬
‫היו לך המון הזדמנויות לממש את הטירוף שלך.‬
‫בבקשה!‬
‫משנגמרו התדרוכים הטכניים,‬
‫הגיע הזמן ליישם את התאוריה.‬
‫הרמת מתקן.‬
‫ריצ'רד האמונד, אל העתיד!‬
‫אני מנחש שרוב האנשים בעיירה הזאת‬
‫טרם ראו אופנוע שלג.‬
‫הם יהיו מופתעים למדי לשמוע מהי מטרתו העיקרית.‬
‫מובן שהיא במצב מורם כרגע.‬
‫אני יכול להנמיך אותה הידראולית.‬
‫בדיוק כמו הלוטוס של ג'יימס בונד.‬
‫במצב רגיל של מכונית, זו סתם מכונית רגילה.‬
‫ברגע שהגענו למקטע כביש חתחתים מחוץ לעיירה,‬
‫נערכנו לנסיעת הביכורים שלנו.‬
‫אופנועי השלג פועלים.‬
‫טוב, אני עושה את זה. אני עושה את זה.‬
‫מתחילים. הנמכה.‬
‫ומתחילים.‬
‫אל אלוהים, לדעתי זה עובד.‬
‫אני לא... כן.‬
‫אני מפסל את הכבישים. אני מחליק אותם.‬
‫אני מיישר את הכביש.‬
‫אלוהים!‬
‫אני לא מאמין שזה קורה.‬
‫הו, כן.‬
‫ועכשיו פשוט אשב פה ואנוח.‬
‫ולא רק אני מרוויח. תזכרו את זה.‬
‫אפריקה כולה מרוויחה.‬
‫אבנים עפות. תראו, היא מעיפה כמה אבנים.‬
‫כן, זה יכול לקרות. כן.‬
‫כן, אלו אבנים גדולות.‬
‫אבל חרף בעיות הילדות הללו,‬
‫כשעצרנו בצד כעבור כמה קילומטרים לבחון את עבודתנו,‬
‫לא היה עוררין לגבי התוצאות.‬
‫אם תביטו בצד שמאל של הכביש,‬
‫אותו יישרנו, הצד ההוא,‬
‫ואז תביטו בצד ימין של הכביש, אותו לא יישרנו,‬
‫- כלומר... הוכחה. - זה עובד.‬
‫אפשר לקיים מרוץ פורמולה 1 עליו. - בקלות.‬
‫ואז החלטנו לתת שירות מלא לציבור,‬
‫ולנסוע זה לצד זה, כדי שנוכל להחליק את כל הכביש.‬
‫טוב, האמונד, בוא ניסע.‬
‫אפשר לטפל בשני נתיבים.‬
‫אני חושב שאעמיק פה קצת יותר.‬
‫רק צריך... אני לומד לעדן את השיטה עכשיו.‬
‫לעזאזל!‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫אלוהים!‬
‫בחיים לא ראיתי דבר כזה.‬
‫ראיתי רק ענן עשן שזינק על הדבר הזה ו...‬
‫לפחות אין עדים. חוץ מהאנשים שבמשאית הזאת.‬
‫- פשוט אסע לתומי בשקט. - כן.‬
‫בסדר.‬
‫אם אסע לצידך, אנשים לא יבחינו שחסר אחד.‬
‫כן. מחשבה טובה, האמונד.‬
‫טוב, זה היה ייחודי. אני די בטוח.‬
‫אני חושב שהיא נשברה הרגע.‬
‫אחרי התקרית השנייה, החלטנו לנטוש‬
‫את כל תיקוני הכבישים בעתיד הנראה לעין.‬
‫במקור, הניסוי שלנו היה מעולה,‬
‫ואז הכול השתבש בצורה נוראה ואיומה,‬
‫במהירות רבה מאוד.‬
‫הכנת נאומים? אני הכנתי.‬
‫לא ידעתי אם אקבל מפקד או קצין של המסדר הבריטי.‬
‫אני עמדתי לקבל פסל ולהעביר הרצאת "טד".‬
‫כנראה לא אקבל אף אחד מהם כעת,‬
‫במיוחד אם אופנוע השלג שלי יתרסק בכפר מרוחק.‬
‫בהנחה שמיי יצמצם את הפער לבסוף,‬
‫החלטנו להתקדם הלאה.‬
‫אבל ברדת החשכה, האסטון שלי התחילה לעשות צרות. שוב.‬
‫יש לי שוב התחממות יתר.‬
‫המכונית אמרה לי לעצור מייד.‬
‫נראה שהיא לא מחליפה מעבר להילוך שלישי, כך שהסל"ד גבוה מדי.‬
‫טוב, האמונד.‬
‫לא אוכל לעשות שום דבר בנידון.‬
‫לא. זו הייתה אנחה, אבל אתה צודק.‬
‫כשהפנסים האחוריים של עמיתי נמוגו אל תוך הלילה,‬
‫נותרתי להתגלגל לי, לבדי.‬
‫מאוחר, ואני לא יכול לנסוע יותר מ-32 קמ"ש.‬
‫תיבת ההילוכים כושלת. היא לא מחליפה הילוך.‬
‫אני תקוע בהילוך שני.‬
‫ואם אעלה מעל 1,500 סל"ד,‬
‫המנוע יתחמם יותר מדי.‬
‫כמו כן, יש לי התראות שאומרות לי‬
‫לבדוק כפתור כיבוי במצבר, כשל בלמים, עצור בבטחה.‬
‫ותאורת לוח המחוונים שלי כבתה. היא חזרה!‬
‫"טיפול דחוף בכריות אוויר.‬
‫"תקלה בהגנת התהפכות. דרוש טיפול במוסך."‬
‫נו כבר.‬
‫נביא אותך למחנה. עוד קצת עבודה.‬
‫למוחרת בבוקר, ג'יימס ואני התאחדנו.‬
‫אלוהים!‬
‫התרוקנתי.‬
‫- בוקר טוב, מיי. - בוקר טוב.‬
‫ראית מה חסר בתמונה?‬
‫כן.‬
‫אני בפיגור אחריהם.‬
‫הם כמה קילומטרים לפניי. אמצא אותם.‬
‫אבל אני לא יכול להמשיך הלאה כרגע, עד שאטפל במכונית.‬
‫לכן חניתי פה אמש, כי אני יכול,‬
‫כי יש לי מלון אסטון מרטין.‬
‫אבל החלק של האסטון מרטין לא עובד טוב.‬
‫מה שקרה בעצם, השקתי את המכונית.‬
‫אני זוכר שהן הושקו.‬
‫זה מהנקודה המדויקת שבה המכוניות נהיו חכמות יותר.‬
‫אבל לא חכמות מספיק.‬
‫בדרך כלל, כל מה שחשמלי במכונית‬
‫נשלט בחוט נפרד,‬
‫שזה בסדר אם היה לכם רק צופר.‬
‫אבל בשלב הזה, הכול עובד על חשמל,‬
‫כך שאיחדו הכול לחוט אחד ענק וחכם מאוד‬
‫שהקיף את כל המכונית, והתחבר לכל מיני דברים שונים.‬
‫והמכונית יכלה לחוש בכול, בבלמים שלה, במתלים שלה,‬
‫שזה נהדר, עד שהיא לא חשה בהם.‬
‫אז אם היא לא חשה בתיבת ההילוכים שלה, היא מפסיקה להשתמש בה.‬
‫יש שם איפשהו משהו קטן שמקצר,‬
‫והוא ממוטט את כל מערכת העצבים המרכזית.‬
‫וזה יכול להיות בכל מקום שם.‬
‫מה שהחמיר את המצב זה המדבר.‬
‫הוא חם. מלא באבנים ובחול.‬
‫חם, כך שדרוש קירור.‬
‫כאן המצנן הקטן בחזית, מצנן זעיר.‬
‫הוא מצנן שמן לתיבת ההילוכים, שנמצאת ממש מאחור.‬
‫אחת מהאבנים עברה דרך המצנן וחוררה אותו.‬
‫זה אפשר לשמן לדלוף ולנזול לקדמת המצנן,‬
‫להתערבב בחול ולבנות בפועל‬
‫קיר לבנים לפניו.‬
‫כך שתיבת ההילוכים מתחממת יותר מדי.‬
‫לגבי זה כנראה אוכל לעשות משהו, אבל לגבי החשמל,‬
‫אצטרך פשוט לחפש‬
‫עד שאמצא פיזית בעיה שיש לתקן.‬
‫אחרי שעה של התעסקויות, חזרתי לכביש,‬
‫אבל האסטון ממש לא הייתה מתוקנת.‬
‫אני נע, שזה טוב. אבל יש לי רק הילוך אחד,‬
‫ואין לי מושג מה קורה למנוע ולכל השאר‬
‫כי שום מחוון לא עובד אצלי. הטמפרטורה, כלום.‬
‫לכן היא לא מאפשרת לי להחליף הילוך.‬
‫היא לא מספקת לי שום מידע כי היא לא מקבלת שום מידע.‬
‫שלום. מכלית התדלוק.‬
‫אין לי מושג אם יש לי דלק, אבל אתדלק בכל זאת.‬
‫המחוון שלי לא עובד.‬
‫- תראה. - הינה הוא.‬
‫היא עובדת!‬
‫כן. פחות או יותר.‬
‫רק אתן לה לנוח.‬
‫- כמה הילוכים יש לך? - אחד.‬
‫- איזה מהם? - אני לא יודע.‬
‫אסון מוחלט. טוב, דלק.‬
‫- לא ברור אם אני זקוק לו. - לא היה לי...‬
‫- אין לך חוגות? - אין כלום!‬
‫היא גם עושה את זה. אני לא יודע מה זה.‬
‫האסטון של בונד מעולם לא נשמעה ככה.‬
‫נשמעת מעולה.‬
‫באיזו מהירות נסעת, בונד?‬
‫"לא יודע. הספידומטר נשבר.‬
‫"היה לי רק הילוך אחד."‬
‫- יודעים מה? - מה?‬
‫- אנחנו פה שלושה ימים... - כן.‬
‫- שתיתי ככל הנראה 60 ליטרים מים. - בקלות.‬
‫לא השתנתי פעם אחת, ועכשיו,‬
‫אני חושב שזה עודד את זה. אני מרגיש שזה בא.‬
‫- אלך להשתין. - אני לא השתנתי.‬
‫לא, אין צורך! השמש אידתה את זה מאיתנו. אבל...‬
‫- זה דווקא... - בבקשה.‬
‫- לא, באמת, לא השתנתי... - כן.‬
‫...מאז שהגעתי.‬
‫- אלך להשתין. - אבל אנסה,‬
‫- כי עבר זמן. - אני עדיין לא צריך.‬
‫אחרי כמה דקות של עמידה בתנוחה,‬
‫הייתה לנו לבסוף הצלחה כלשהי.‬
‫נכון יש טבלאות שמראות לפי צבע הפיפי‬
‫- עד כמה אתה בריא? - כן.‬
‫הצבע הזה לא בטבלה הזאת.‬
‫זה פשוט זרם דק של חול חם שזורם דרך קשית.‬
‫שלי דומה למעקה מדרגות.‬
‫אני יכול למשוך את זה, וזה עשוי מטופי.‬
‫אולי אעשה את זה שוב בעוד שבוע.‬
‫המושב שלי חם כל כך.‬
‫ההצתה דלוקה. לוח המחוונים מכובה.‬
‫היא פועלת. יש לי הנעה?‬
‫לא. אכן יש לי.‬
‫- מה זה היה? - מה ה... מה?‬
‫מה זה היה לעזאזל?‬
‫מה? למה זה...‬
‫למה קשרת אותו למכלית התדלוק?‬
‫אתה ואני היינו...‬
‫מיי.‬
‫- אתה עשית את זה? - מה?‬
‫מישהו קשר אותו למכלית התדלוק.‬
‫ואילו מכלית התדלוק הייתה מתפוצצת?‬
‫אני יודע מה העניין.‬
‫זה האירוע המטאורולוגי החריג שמסבך‬
‫חבק משוחרר שמתעופף לו, ונקשר לדברים.‬
‫זה הבית שלי.‬
‫אני לא יכול להחזיר אותו.‬
‫- הוא מרוסק. - איזה ביש מזל. בואו ניסע.‬
‫זה אומר שנצטרך להסתכל על אסטון מרטין די-בי-9‬
‫שנוסע במדבר, ולא...‬
‫- על מונית. - זו התעמרות במקום העבודה.‬
‫אני לא עשיתי את זה! השתנתי... טוב, זה לא היה שתן.‬
‫פלטתי סוכריות טופי מהגוף.‬
‫יש לך מכונית יפהפייה, האמונד.‬
‫תשתוק.‬
‫התוכנית שלנו היום הייתה להגיע לעיר הבירה נואקשוט.‬
‫צ'ום - נואקשוט מאוריטניה‬
‫ומשום שחשבנו שזה לא ייקח זמן רב,‬
‫הצעתי בידור תרבותי.‬
‫אתמול דיברתי‬
‫עם אישה זקנה מחוץ לספרייה,‬
‫והיא אמרה שאם נמשיך לנסוע בכביש הזה,‬
‫נגיע לעין ענקית במדבר.‬
‫מה?‬
‫היא כנראה נקראת "עין הסהרה",‬
‫והיא אמורה להיות הדבר הכי מדהים עלי אדמות.‬
‫האומנם?‬
‫זו התרחשות גאולוגית מוזרה.‬
‫אבל יש האומרים שזו אטלנטיס, העיר האבודה.‬
‫היא למעשה... איש לא ידע אודותיה‬
‫עד שהאסטרונאוטים באפולו ראו אותה מהחלל.‬
‫באמת?‬
‫אני יודע שזה נשמע לא סביר, אבל זה מה שהיא אמרה.‬
‫היא גם ניסתה למכור לך אפונים קסומים?‬
‫אם נגביר קצת את הקצב,‬
‫יהיה לנו קצת זמן לבלות בחיפוש אחריה.‬
‫לא אוכל להגביר קצב. יש לי הילוך אחד.‬
‫תקשיב, מיי ואני ניצור משלחת קדמית בהגברת הקצב, טוב?‬
‫כשנמצא אותה נצלצל אליך.‬
‫אם תמצאו גם אוהל מיותר, אהיה אסיר תודה.‬
‫אני בדרך לעין הסהרה. הינה אני בא!‬
‫הסופרצ'ארג'ר הזה. תאכלי דלק!‬
‫מה עוד יש במדבר, לצד העין הענקית?‬
‫אף כביר.‬
‫ברור לי שיש שני ציצים ענקיים אי שם.‬
‫עם ההתקדמות הנאה על האספלט החלק,‬
‫ג'יימס ואני התקרבנו למיקומה של העין המסתורית.‬
‫טוב, ג'יימס. אם אפשר להאמין לזקנה,‬
‫העין הענקית נמצאת כאן.‬
‫אין עין.‬
‫טוב, לא תגיד את זה כשתגיע לקצה הגבעה‬
‫ותהיה שם עין עצומה. רק תראה.‬
‫כמה קילומטרים טובים מאחור,‬
‫סיכויי להצטרף לשני האחרים הלכו ופחתו.‬
‫טוב, המחוונים נדלקו לזמן קצר והבשורה רעה.‬
‫הטמפרטורה גבוהה מאוד.‬
‫אני יכול רק להמשיך כשהצליל אומר לי‬
‫שמדובר ב-2,000 סל"ד על הילוך אחד,‬
‫ואשמח לעצור ולפתוח את הגג שלי.‬
‫אעצור בצד בכיכר הכפר המרהיבה הזאת,‬
‫כי נצליתי.‬
‫אני נכנע.‬
‫שהם ינהגו בלי גג. אני לא מספיק אמיץ.‬
‫בבקשה אל תיתקע.‬
‫אלוהים. לא, זה בלתי נסבל.‬
‫אלוהים, הרגע...‬
‫זה מוט ההתהפכות שמופעל בתאונה.‬
‫זה טוב.‬
‫יפה.‬
‫טוב, זה לא יקרה שוב, נכון? זה גמור.‬
‫בואו נראה.‬
‫הרגע ניסיתי להתניע אותה, והיא...‬
‫המצב נהיה הרבה יותר גרוע ממש מהר.‬
‫בינתיים, במעמקי המדבר,‬
‫עדיין לא מצאנו את מה שחיפשנו.‬
‫אין עין, אין עין, אין עין.‬
‫גמלים. עיניים של גמלים, אבל אין עיניים.‬
‫אלוהים, איזה רעש איום.‬
‫מה הטעם בזה, קלארקסון? אין שום גלגל עין ענקי.‬
‫- אנחנו רק הורסים את המכוניות. - זה בערך...‬
‫עם עוד קצת התמדה, אולי נעבור את הקצה ששם,‬
‫ושם היא תהיה.‬
‫באסה!‬
‫זין.‬
‫אני תקוע וזו אשמתך.‬
‫כל הדיבורים על מה שנראה מהחלל החיצון.‬
‫תחשוב על החומה הסינית הגדולה,‬
‫"רואים אותה מהחלל."‬
‫רואים אותה גם כשעומדים לידה.‬
‫היא אכן שם... אתה פשוט לא נותן לי לחפש אותה.‬
‫או שזו אגדה שהצוענייה סיפרה לך,‬
‫כי נתת לה לירה וחצי.‬
‫טוב, בסדר, אני... נוותר.‬
‫אני לא אוהב לוותר, אבל אוותר.‬
‫אתה מוותר על חיפוש של משהו כמו עין בלב אפריקה.‬
‫- כן, זו עין עצומה. היא... - מה? אבל כמה עצומה?‬
‫לפי התיאור שלה, עצומה ביותר.‬
‫- איפה האמונד, אגב? - זו שאלה טובה.‬
‫אני משער שהוא לא טרח לבוא לחפש את העין‬
‫כי הוא פשוט חושב ש...‬
‫טוב, ברור לי שזה כנראה ניסיון חסר טעם, אבל בואו...‬
‫אין שום אות.‬
‫זה לא מועיל בכלל.‬
‫לא נשפכו כמויות אדירות של נוזלים,‬
‫אבל גם אילו נשפכו, זה לא היה מסביר‬
‫למה אין הצתה.‬
‫ברור שזה חשמלי.‬
‫אם המוח החלשלוש שלה משנת 2005 התייאש,‬
‫אני גמור.‬
‫רק עוד דבר אחד נוסף, מצבר.‬
‫הוא לא התרוקן, נכון?‬
‫אבל הוא מאחורי...‬
‫המושב הזה.‬
‫אלוהים אדירים! ישועה!‬
‫אין מצב. חכו. תנו לי רק לבדוק.‬
‫כבלי המצבר השתחררו בטלטול.‬
‫פשוטו כמשמעו, זה היטלטל והתנתק. פשוט כך.‬
‫יצאתי לדרך, והיו עוד בשורות טובות,‬
‫כי תיבת ההילוכים החליטה להיות שוב תיבת הילוכים.‬
‫אסטון מרטין! כן.‬
‫יש לי הילוכים והכול.‬
‫בינתיים, בדרכנו חזרה לכביש הראשי,‬
‫קצת הוסחה דעתנו שלי ושל מיי בגלל משהו שאכן מצאנו.‬
‫בגלל זה.‬
‫לכל השדים והרוחות, תראה את זה!‬
‫היי, תראה.‬
‫לא ייאמן!‬
‫האם זה נווה מדבר?‬
‫ממש אין שום עדות לזה שאני אנגלי.‬
‫רגע.‬
‫בוא, שב, יש לי בדיוק משהו שעלינו להאזין לו.‬
‫אני לא מוצא שום דבר להנצחת...‬
‫קיצו של ריצ'רד האמונד.‬
‫אתה יודע שגם גורדון לייטפוט מת היום, אז...‬
‫- באמת? - כן.‬
‫רק כדי שיהיה לכם מושג עד כמה מאוריטניה ריקה,‬
‫נסעתי עד כה 160 ק"מ בכביש הראשי הזה,‬
‫מצד אחד של המדינה לצידה השני,‬
‫ולא ראיתי עוד מכונית. אף לא אחת. לא כלום.‬
‫זה פשוט... זה מכאיב בראש.‬
‫הגודל של המקום הזה והריקנות.‬
‫אני סבור שזו אסטון מרטין מעוותת...‬
‫אכן, כן.‬
‫עמיתיי צמצמו את הפער אליי,‬
‫בדיוק כשהמכונית הרדופה שלי התחילה לעשות צרות, שוב.‬
‫איבדתי את תיבת ההילוכים.‬
‫עכשיו היא מצפצפת!‬
‫למה החלונות שלי נפתחו?‬
‫למה... לא ביקשתי מהם...‬
‫למה החלונות שלי נפתחו?‬
‫היא מורדת ומתעללת בי בצורה פעילה כעת.‬
‫היא החליטה לפתוח את החלונות ולגזול את היכולת להחליף הילוך.‬
‫בליווי צפצוף מטריף.‬
‫חשבתי שהצפצופים אולי קורים‬
‫כי המכונית לא האמינה שהגג שלי מאובטח כהלכה.‬
‫לכן עצרתי בצד לבדוק את התאוריה שלי.‬
‫מנוולת!‬
‫היא עדיין מצפצפת!‬
‫יש לה גג נוח מאוד. רק לוחצים על כפתור והוא מתקפל,‬
‫ואז צריך לצאת ולקפוץ עליו.‬
‫באמת אומרים שאנשים משתגעים במדבר אחרי זמן מה.‬
‫מה לגבי האמצע? האזור שבאמצע?‬
‫איזה בריון.‬
‫פשוט תפסיקי לצפצף! הוא בסדר!‬
‫אמרת שאתה חושב שאתה אולי בהילוך שני?‬
‫היא לא אומרת לי באיזה הילוך אני, אבל אני חושב ששני, כן.‬
‫אבל אם אסע מהר יותר, היא תתחמם מדי במהירות רבה.‬
‫ג'יימס, אנחנו ניצבים שוב בפני דילמה, נכון?‬
‫ניסע עד לחוף במהירות של 61 קמ"ש,‬
‫או שלא.‬
‫תן לי לחשוב על זה קצת.‬
‫הגעתי לאותה מסקנה.‬
‫מנוולים גמורים.‬
‫נותרו עוד 320 ק"מ עד לעיר הבירה.‬
‫אז ג'יימס ואני עצרנו בצד בעיירה קטנה,‬
‫כדי להיפגש עם מכלית התדלוק.‬
‫וקיבלנו בונוס לא צפוי.‬
‫- זה מסלול טיסה. - כן.‬
‫אני פשוט חושב, אולי...‬
‫בזמן שאנחנו מחכים להאמונד,‬
‫אפשר לעשות ענייני מכוניות בתוכנית המכוניות שלנו.‬
‫על אילו דברים חשבת?‬
‫חשבתי על מרוץ רחוב.‬
‫איזה רעיון טוב.‬
‫כי הוא יהיה די מעניין, אם חושבים על זה.‬
‫דווקא רציתי לדעת מאז שיצאנו.‬
‫לך יש הרבה יותר כוח מאשר לי. יש לך...‬
‫יש לי יותר כוח. יש לי 434, אבל יש לי יותר משקל.‬
‫- יש לך 434 כ"ס... - כן.‬
‫לי יש 375. מה המשקל שלה?‬
‫שתי טונות.‬
‫כי שלי 1.6.‬
‫כן. מעניין.‬
‫ניסוי מעניין לקהל הנכבד.‬
‫כן.‬
‫ומשזה הוחלט, נסענו לקצה המסלול,‬
‫העמדנו כמה אבזרים של מרוצי רחוב,‬
‫והתכוננו להזנקה.‬
‫טוב, מה אני צריך? מצב ספורטיבי, כן.‬
‫בקרת משיכה, לדעתי מכובה.‬
‫אני במצב ידני, אבל בשל הדרך הייחודית שבה שפצרתי את המכונית,‬
‫אני לא יכול לשנות אף תוכנית.‬
‫טוב, בשל הדרך הייחודית שבה מילאת את המכונית שלי בחול,‬
‫יש לי בעיה קלה בכפתורים, אבל עכשיו הסתדרתי.‬
‫חכה רגע. תראה מי כאן.‬
‫"שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות".‬
‫- בדיוק בזמן. - מה?‬
‫- בדיוק בזמן. - למה?‬
‫מרוץ רחוב.‬
‫אני לא ממש במצב להשתתף במרוץ רחוב.‬
‫תכבה אותה.‬
‫לא ולא. זה יהיה מהלך גרוע.‬
‫למה אי אפשר לכבות אותה?‬
‫כי היא כנראה לא תתניע שוב לעולם.‬
‫אתה יודע שהיינו על סף תחילתו של מרוץ רחוב מותח מאוד.‬
‫ראית את "שליחות קטלנית 3"?‬
‫אנשים תהו במשך שנים רבות‬
‫מתי סקיינט תפתח מודעות עצמית מלאה.‬
‫באסטון מרטין שאתה נוהג בה במאוריטניה.‬
‫איש לא צפה את זה.‬
‫מה אם האידיוטית הזאת תלמד לתקשר עם מכונות אחרות?‬
‫- היא טמבלית, נכון? - היא טמבלית!‬
‫- האמונד. - מה?‬
‫מה זה?‬
‫מה הוא עושה פה, לכל הרוחות?‬
‫הוא אחד משלך?‬
‫- מה זאת אומרת אחד משלי? - מה עוד הוא יהיה?‬
‫כמה זמן הוא נוסע?‬
‫מאז שהוא שחרר אותו.‬
‫זה היה כ-240 ק"מ מכאן.‬
‫- אלוהים! - שחררת אותו למדבר.‬
‫- אתם לא... - מה זה...‬
‫אלוהים.‬
‫- זה קרה באשמתך. - מה?‬
‫- זה אופנוע השלג שלך. - הוא צודק.‬
‫- אין אחרים. - לא יכולתי לחזות‬
‫שהוא יתנגש במכלית התדלוק ממרחק של 240 ק"מ!‬
‫- אתה שחררת אותו לחיק הטבע! - לא שחררתי! הוא ברח!‬
‫- נאמר לנו להתנהג יפה. - כן.‬
‫אני חושב שכדאי שנעזוב.‬
‫- כן, כדאי שניסע. - כן.‬
‫- די מהר? - כן.‬
‫בבקשה תחליפי הילוך.‬
‫תחליפי הילוך עכשיו.‬
‫זה הזמן. עכשיו הזמן.‬
‫אל תתווכחי איתי. זה הזמן להחליף הילוך!‬
‫ג'יימס ואני גמענו מרחק בקצב מהיר,‬
‫וצברנו כמה שיותר מרחק בינינו לבין הפיצוץ.‬
‫ובמהרה, היינו מרותקים‬
‫מיופי העזובה שסביבנו.‬
‫הנוף משני הצדדים, במיוחד בצד הזה,‬
‫הוא מרהיב.‬
‫כמעט כמו דיונות שלג,‬
‫החול בהיר כל כך.‬
‫זה נפלא.‬
‫הטמפרטורה אצלי צנחה ל-37.‬
‫כן, אצלי היא 38.‬
‫נו, זה ממש קריר.‬
‫בסופו של דבר, ג'רמי ואני הגענו לעיר הבירה,‬
‫שם התבהר במהרה שאנחנו לא מוכרים‬
‫כמו באזורים אחרים בעולם.‬
‫ריצ'רד!‬
‫מישהו קרא לי הרגע ריצ'רד.‬
‫אם הצעיר רצה לראות את ריצ'רד האמיתי,‬
‫היה עליו להמתין זמן רב,‬
‫בהתחשב בהתקדמות של האמונד והמחסלת.‬
‫תחזרי. תעבדי, דבילית.‬
‫אי אפשר פשוט... טוב, זו תיבת ההילוכים שלך.‬
‫אפשר לחשוב שזו תיבת ההילוכים שלנו?‬
‫שנינו... אנחנו חולקים תיבת הילוכים.‬
‫הנעילה המרכזית הופעלה הרגע.‬
‫היא נעלה את הדלתות שלה.‬
‫כעבור כמה שעות,‬
‫סקיינט דחפה את מכוניתי בעלת ההילוך היחיד לנואקשוט,‬
‫שם הייתה רשת אלחוטית טובה דיה‬
‫כדי שאחבר את המוח התקול של המכונית‬
‫למחשב נישא לאבחון.‬
‫טוב, 320 ק"מ עם הילוך אחד.‬
‫מערכת אבחון אסטון מרטין‬
‫אז במחשב אני מדבר איתה באחדות ואפסים.‬
‫השפה שהיא מבינה.‬
‫כעת אראה ממה היא מבוהלת.‬
‫היא מודאגת מהרבה דברים. אלוהים!‬
‫כלומר, רכיב דלת הנוסע...‬
‫היא מודאגת מהדלת שלה. תדאגי לתיבת ההילוכים שלך.‬
‫מודול איכון לווייני. לכן הייתי בנוטינגהאם.‬
‫אני לא סבור שרובן הבעיות מכניות.‬
‫שום דבר לא השתבש. היא פשוט השתבשה.‬
‫אם אלחץ על זה...‬
‫זה בעיקרון כפתור "לא לדאוג".‬
‫אעשה את זה.‬
‫תשכחי מזה. הוא מנקה אותן.‬
‫בבקשה, תני לי שליטה על המכונית.‬
‫ותני לי לנהוג.‬
‫אז... יש לקוות... אני לא מסוגל להסתכל.‬
‫יש! בבקשה!‬
‫אבל זו לא סיבה לקטר.‬
‫אז אני חושב שיש לי הילוכים.‬
‫נואקשוט - אוכלוסייה 1.5 מיליון‬
‫למוחרת בבוקר, כשיצאנו לסיבוב בעיר,‬
‫הגיע רגע האמת.‬
‫היא החליפה הילוך! היא החליפה הילוך!‬
‫יש לי הילוכים! היא החליפה הרגע הילוך.‬
‫אז, ג'ון קונור, אתה משיב מלחמה.‬
‫הו, כן!‬
‫המטרה שלנו הייתה לראות קצת אתרים, אבל מיידית‬
‫דעתנו הוסחה מהגאונות האמיצה של המכוניות במאוריטניה.‬
‫כן. המתלים הלכו.‬
‫הוא התנגש הרגע. הוא התנגש הרגע.‬
‫זו משמעות הרעש?‬
‫אחד מההסברים לחלק מהתאונות שקרו למכונית הזאת,‬
‫הוא העובדה שהוא לא רואה החוצה.‬
‫מתי היא מפסיקה להיות מכונית?‬
‫אני מניח כשהיא מפסיקה לנסוע. עד אז, זו מכונית.‬
‫אני חושב שיום אחד היא נוסעת לתומה ופשוט נעלמת.‬
‫- זה לא היה טוב. - בסדר.‬
‫אין לו מיזוג.‬
‫- הוא ימשיך לנסוע. - תראו אותה.‬
‫נפלא. הוא לא יכול לעצור.‬
‫- הבחור צריך להחזיק את הדלת. כן. - הינה עוד אחת.‬
‫אני אוהב את רכיבי הבטיחות להולכי הרגל.‬
‫אבל היא פועלת! היא...‬
‫האמונד, דאגת לאסטון שלך, ובכנות...‬
‫זאת הסיבה שאסור לי להתלונן, נכון?‬
‫- רק התחלתי! - אתה צריך...‬
‫אחרי שהתלהבנו משועלי הקרבות המאוריטנים האלה,‬
‫החלטנו ללכת לבית קפה לשתות...‬
‫מים חומים חמים.‬
‫איך נראה פה מכון רישוי מוסמך, מעניין אותי.‬
‫בלתי נראה. מרצדס! שם, תראו!‬
‫- כל דופן יותר מפעם אחת. - לא רק פעם אחת.‬
‫כן, זו מלאכת חיים.‬
‫וג'ון, איך המכונית שלך? או שסקיינט עוד מנצחת?‬
‫אני נאבק בה והיא נאבקת בחזרה.‬
‫האם היא אמרה, "את שרה קונור?"‬
‫אני תוהה אם אוכל להצטרף כחלק מה"בורג", ולהיאבק בה ישירות.‬
‫זו פגז.‬
‫- תראו אותה. - מעולה.‬
‫- תראו אותה. - נחמדה!‬
‫- אכן נחמדה. - הוא משייט עם היד בחוץ.‬
‫זה לא תה, אבל זה די טעים.‬
‫אפילו אתה תגיד שזה די טעים.‬
‫אולי יש בזה קצת תה.‬
‫- אני מעדיף בירה. - אתה מה?‬
‫אני מעדיף בירה.‬
‫בסוגיה הזאת, אני מכיר...‬
‫רשת מחסני אלכוהול שנמצאת בכל עיר בירה בעולם,‬
‫ואפילו בארץ שאוסרת אלכוהול, במדינה מוסלמית כמו זו,‬
‫שהאיסור בה חמור, תמיד אפשר לקנות ג'ין עם טוניק‬
‫או כוס בירה מרעננת.‬
‫- מחסן אלכוהול פה? מה שמו? - כן. בכל מקום.‬
‫שמו "שגרירות בריטניה".‬
‫האומנם?‬
‫- משונה. - זה שטח בשליטה בריטית.‬
‫- אז אפשר... - כן.‬
‫הם בטח יקבלו את פנינו, אותך אולי פחות,‬
‫ונוכל לשתות משקה מרענן.‬
‫- איפה היא? - תסיים את התה שלך.‬
‫אני לא מעוניין בו.‬
‫לבקשתו העיקשת של האמונד, מצאתי את המספר של השגרירות,‬
‫סידרתי לנו פגישה, ונסענו לשם מיידית.‬
‫זה החלק החביב עליי בעבודה הזאת.‬
‫להגיע לעיר כזו.‬
‫הריגוש שמרגישים בעיר כזו.‬
‫גורדון בנט!‬
‫להאמונד קרתה תאונה.‬
‫הוא נגח באסטון שלי!‬
‫אוי לא, מישהו התנגש בדי-בי-9 המושלמת שלו.‬
‫תנהג יותר בזהירות, האמונד.‬
‫זה לא בגללי. הוא פשוט עבר.‬
‫טוב, יש לנו זוכה. גבירותיי ורבותיי, יש לנו זוכה.‬
‫אין לי מושג מה זה או מה זה היה.‬
‫אני באמת ובתמים לא יודע מה זה היה.‬
‫שום מושג. יש בזה מעט ממכונית אסטייט.‬
‫בזאת תם משחק איתור המכוניות שלנו,‬
‫כי פשוט אי אפשר להתעלות על זה.‬
‫אחרי כמה קילומטרים נטולי תאונות, הגענו לשגרירות בריטניה.‬
‫היא כאן, בחורים. המועדון שלנו פה.‬
‫פונים אליהם בתואר "הוד שגרירותך" או משהו?‬
‫כן, "ברנשיותך העליונה".‬
‫מה לגבי סתם "בעל בית"?‬
‫ג'ין!‬
‫בכל אופן, תקשיבו.‬
‫בעיניי זה מנומס כשאומרים, "אפשר להציע לכם משקה?"‬
‫לסרב, ואז הם שואלים, "בטוח?"‬
‫ואומרים, "טוב, לא", מביטים בשעון ואומרים,‬
‫"נו, בסדר, רק אחד."‬
‫אבל לא עונים ישר "כן",‬
‫כי, "האם תרצו ג'ין עם טוניק?" "כן!" אל תעשו את זה.‬
‫- לדעתי זה מנומס. - בדיוק.‬
‫אני מסוגל לחשוב רק על ג'ין.‬
‫ספר אורחים‬
‫נכון שזה נחמד מאוד?‬
‫רק הבריטים עושים את זה.‬
‫יש מדשאה! זו מדשאה!‬
‫איפה הבר? יש בר, בר, אבל אל תסתכלו עליו.‬
‫- היי! - בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, מה שלומכם? קולין ולס.‬
‫נעים מאוד להכיר אתכם.‬
‫- אתם נראים מהודרים מאוד. - כן.‬
‫כל הלילה הוא נאבק במחסלת, לכן החולצה הזו.‬
‫אבל בהצלחה.‬
‫- תיכנסו פנימה בבקשה. - תודה.‬
‫- איך הולך? - די טוב, דווקא.‬
‫אצל שנינו...‬
‫היינו מבולבלים קלות כשגילינו שאנחנו באים למאוריטניה,‬
‫כי למרות שאנחנו מטיילים די הרבה,‬
‫כולנו... טוב, הוא חשב שהיא לא קיימת בכלל.‬
‫- הוא חשב שזו המצאה של ק' ס' לואיס. - כן.‬
‫אבל איך הרגשת כשקיבלת את ההצבה?‬
‫שמחתי מאוד.‬
‫- רציתי לבוא הנה. - רצית?‬
‫רציתי לבוא הנה.‬
‫ידעת איפה היא?‬
‫ידעתי. רבים בחיי חשבו שאני נוסע למאוריציוס,‬
‫- כשאמרתי מאוריטניה. - כן! בדיוק.‬
‫"יש! קיבלתי את מאוריציוס! מאוריטניה?"‬
‫כן. תרשו לי לומר... עליי להציע לכם משקה.‬
‫- אני מצטער מאוד. - כן, בבקשה.‬
‫תרצו לשתות? יש לנו פה מבחר נאה של תה,‬
‫אם זה יהיה... זה נשמע לכם בסדר?‬
‫- יש לי אינגליש ברקפסט, ציילון. - לא...‬
‫- תה, כן. - כן, מקסים.‬
‫רק אלך להזמין אחד מהם.‬
‫- תסלחו לי לרגע. - תודה. זה מסביר פנים מאוד.‬
‫- תראו מה קרה. - זה באשמתך!‬
‫- למה זו אשמתי? - טיפלת בזה רע.‬
‫זה שטח בריטי. תעמידו פנים שזה שייך לבריטניה.‬
‫בדקנו שהוא שותה?‬
‫לא סביר ששגריר לא ישתה,‬
‫- אבל אם תשאל... - ראית אותו?‬
‫זה לא אדם ששתה מי טוניק כל חייו.‬
‫- אילו אמרנו מייד... - תן לנו משקה בבקשה?‬
‫"זה יהיה מקסים, אבל אפשר משקה אמיתי?"‬
‫אני מסכים. הנימוסים שלי סיבכו אותנו קלות.‬
‫כן.‬
‫אפשר לשאול, בזמן שאנחנו לבד,‬
‫משום שאתה נהג יגואר, עם איזה ציור אתה הולך הביתה?‬
‫כי יש פה כמה יפים מאוד.‬
‫- לאן אתה הולך? - בחורים!‬
‫דפקתי את זה לגמרי.‬
‫זה הפררו רושה שלו.‬
‫- אהבל שכמוך. - טוב, זה...‬
‫זה ממש לא...‬
‫יש לאנשים האלה נימוסים והליכות.‬
‫הם מהודרים ורגועים, ואתה הפלת‬
‫- את מגדל הפררו רושה. יצור! - מהר, לפני שהוא חוזר!‬
‫תחזירו אותם לפי הסדר.‬
‫- אסור לי לצחוק. - דרכת על זה.‬
‫לא דרכתי עליו.‬
‫- הם טעימים. - מישהו דרך.‬
‫טוב. מהר, שבו.‬
‫- סליחה על האיטיות. - בחיי.‬
‫איזה קומקום נאה זה.‬
‫כן, זאת החרסינה הרשמית שלנו.‬
‫בדיוק מה שרציתי, ספל תה.‬
‫- זה מרענן מאוד, נכון? - אכן.‬
‫תודה רבה.‬
‫אחרי קומקום או שניים מנומסים...‬
‫תירצנו תירוצים ויכולנו לחדש את הסיור שלנו בעיר.‬
‫בואי נחליף שוב הילוך. קדימה, נעשה את זה שוב.‬
‫נעשה את זה שוב. קדימה.‬
‫עוד החלפת הילוך.‬
‫במהרה נתקלנו במשהו מסקרן למדי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫זה כביש רחב מאוד.‬
‫אני יודע מה זה.‬
‫מה?‬
‫הם בנו נמל תעופה בסמוך לעיר,‬
‫ואז העיר גדלה ובלעה את נמל התעופה,‬
‫והם נותרו עם מסלול טיסה בדיוק באמצע עיר הבירה.‬
‫- כן, כי תראו, העיר ממשיכה שם. - כן.‬
‫- הוא לא בשוליים. הוא בתוכה. - לא.‬
‫נכון שזו הזדמנות מצוינת‬
‫למשהו שלא הצלחנו לעשות אז, כלומר מרוץ רחוב?‬
‫- כן! - מסלולי טיסה נועדו למרוצי רחוב.‬
‫- והוא... - והוא מתוקן.‬
‫אתה יכול להשתתף.‬
‫עוד לא התפייסתי עם כוחות האופל שבפנים,‬
‫אבל אשמח לנסות.‬
‫משום שמסלול הטיסה היה ריק כמו כל מסלול נטוש אחר,‬
‫החלטנו שאפשר לצאת לדרך.‬
‫טוב, ספורטיבי, בקרת משיכה מכובה,‬
‫להשתמש בדוושות, להוריד משקפי שמש, חלונות מורמים. מוכן.‬
‫היא גזלה את המצב הספורטיבי.‬
‫מכירים את כפתור הספורט שלי? היא החליטה לא לתת לי אותו.‬
‫אוי לא, אני יכול שוב. תודה, אדונית.‬
‫וי-6, וי-8, וי-12.‬
‫מי הכי מהירה?‬
‫זינוק טוב של היגואר.‬
‫המכונית שלי מהירה!‬
‫הילוך אחד, שני הילוכים, מעולה! היא עובדת!‬
‫חכו רגע.‬
‫זה... זו תנועה.‬
‫יש תנועה על המסלול. לעזאזל! אצטרך...‬
‫מטורף!‬
‫בחיי, מה ל...‬
‫לעזאזל.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זה... עמדתי להתנגש בו!‬
‫בשם כל הקדושים!‬
‫זה היה מרוץ הרחוב הכי מוזר שהיה לי.‬
‫אבל זה לא מסלול טיסה ריק, נכון?‬
‫לדעתי זה כבר לא מסלול טיסה. ייתכן שזה כביש.‬
‫בואו לא נעשה את זה שוב.‬
‫תודה שהענקת לי את הבלמים כשנזקקתי להם.‬
‫אני אסיר תודה ואני מעריך את זה. תודה.‬
‫למוחרת קמנו השכם בבוקר,‬
‫כי הגיע הזמן לעזוב את נואקשוט.‬
‫המשאיות האלו מלאות בחול. למי הם ימכרו אותו?‬
‫יש להם חול מקסים למכירה פה.‬
‫יש פה ערמות גדולות ממנו,‬
‫אם במקרה לא אהבתם את החול מקודם, יש שם חול.‬
‫יש שוק תחרותי מאוד לחול.‬
‫למה הם מוכרים חול?‬
‫אפשר ללכת פשוט תשעה מטרים.‬
‫ואז עזבנו את עיר הבירה בכיוון דרום, לסנגל.‬
‫נואקשוט - מאוריטניה דקר - סנגל‬
‫וכעבור כמה שעות התחלנו להבחין‬
‫בשינוי בסביבתנו.‬
‫לא הייתי אומר שזה שופע,‬
‫אבל זה פחות צחיח מכל מה שראינו עד כה, זה בטוח.‬
‫אני חושב שאנחנו קרובים פה מאוד לקצה מדבר הסהרה.‬
‫מה אלו מימין? אלו פרות?‬
‫פרות רבות. זה עדר. זה בוודאות גידול.‬
‫תביטו בהן.‬
‫וזה אומר לי שחצינו את הסהרה.‬
‫שלום, פרות. תראו אתכן!‬
‫עשב! אני נוסע על עשב לראשונה‬
‫מזה 500 שנים, לתחושתי.‬
‫אנחנו מחפשים גבול לסנגל.‬
‫אמורה להיות ביקורת גבול. וניכנס.‬
‫נסענו הלאה והלאה לאורך אינספור מסלולים,‬
‫אבל גם אחרי שעה,‬
‫עדיין לא מצאנו שום דבר שנראה רשמי אפילו במקצת.‬
‫איפה הגבול הארור הזה?‬
‫אני ציפיתי לגדר ולביקורת גבול אולי?‬
‫כן, דרכונים וכולי. כן, בהחלט.‬
‫לבסוף, נראה שהחיפוש שלנו נשא פרי.‬
‫זו חייבת להיות עיירת גבול. חייבת להיות.‬
‫אוי לא.‬
‫יש לי תחושה איומה.‬
‫יוסטון...‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫אני חושד שזה הגבול.‬
‫ג'רמי יש נהר עצום באמצע.‬
‫הגבול קצת יותר "נהרי" משחשבתי שיהיה.‬
‫- אני חשבתי על גדר. - גם אני.‬
‫זה בסדר.‬
‫- נשתמש בגשר. - אבדוק טלפונית.‬
‫מה אתה מקליד? "גשרים בסביבתי"?‬
‫הינה כביש.‬
‫אנחנו מגלי ארצות מעולים.‬
‫ועיירה ישנה שם.‬
‫- אין גשר. - אין גשר.‬
‫אלוהים! איך מגיעים ל...‬
‫אז אף אחד לא נוסע לשם במכונית?‬
‫לא.‬
‫טוב, תראו, בדקתי כ-160 ק"מ‬
‫במעלה הזרם ואין שום גשר.‬
‫זו בדיוק הסיבה שמשתמשים בנהרות כגבולות.‬
‫שנעלה את המכוניות על... לא.‬
‫- על זה? - זה...‬
‫חשבתי על שתיים מהסירות.‬
‫אבל סירות ש... חכו רגע.‬
‫אולי נבנה סירה?‬
‫- מאבק או מחול? - לא התכוונתי לתיבה.‬
‫אני מתכוון למעין... מה לגבי...‬
‫מה יש לנו פה? שתיים, ארבע, שש... כמעט שש טונות של מכוניות.‬
‫זו לא צריכה להיות סירה, רק משטח.‬
‫מה אתם רואים פה בכמויות?‬
‫בכל מקום שעומדים?‬
‫מה ראיתי מאז שהגעתי הנה?‬
‫- אבק. - חול.‬
‫- עיזים. - גמלים.‬
‫זהו זה.‬
‫- ועוד דבר אחד. - יש חול, יש גמלים.‬
‫בכמויות אדירות.‬
‫- בקבוקי פלסטיק. - כן.‬
‫- בקבוקי פלסטיק משוטחים. - כן, אבל... הרבה...‬
‫פשוט דרסנו אותו. אולי נמצא... נו, נמצא...‬
‫פשוט נאסוף כמה שיותר בקבוקי פלסטיק.‬
‫כן, אחד, שניים, שלושה, ארבעה...‬
‫הם שם. הם מכל עבר.‬
‫זה דווקא טיעון טוב.‬
‫ונבנה... אם נשיג... מה הם עושים ב... תראו, רשתות.‬
‫- אתה מציע שניקח רשת דיג. - כן.‬
‫- נמלא אותה בבקבוקים. - כן.‬
‫- אני מסכים שזה יצוף. - כן.‬
‫- ואז נשים על זה מכונית. - כן.‬
‫אני לא מסכים שזה יצוף.‬
‫- זה יצוף עם מספיק בקבוקים. - בדיוק.‬
‫- ציפנות זו פיזיקה. - היא לא פילגש אכזרית ובלתי צפויה.‬
‫- בדומה לכבידה. - מה לא?‬
‫- ציפנות. - היא כן.‬
‫- ארכימדס. היא מוכרת... - זה חשבון.‬
‫איש לא היה טובע לולא הייתה אכזרית ובלתי צפויה.‬
‫- היא מוכרת מימי קדם. - כן.‬
‫והכללים עדיין תקפים.‬
‫כמו כן, אנחנו מנקים.‬
‫- עם זה אני מסכים. - אמת. כן.‬
‫נשאיר מצב טוב יותר.‬
‫על סמך זה, שנשים את המוזיקה?‬
‫לשים מוזיקה.‬
‫זה יכול להועיל מאוד.‬
‫מושלם.‬
‫אני צריך לשכב.‬
‫לא, בסדר? פשוט לא, אני לא מעוניין.‬
‫הו, כן.‬
‫אחרי שהוצאנו אלפי ליש"ט על רישיון שימוש במוזיקה של "צוות לעניין",‬
‫הרפסודה שלנו הושלמה סוף סוף.‬
‫וכדי לבדוק אם היא עובדת, החלטנו‬
‫לשלוח את מסחרית הגיבוי ראשונה.‬
‫- התאסף קהל. - כן.‬
‫הם מצפים שכולנו נטבע, וכך יהיה.‬
‫- לא נטבע. הם יתאכזבו. - זה יקרה.‬
‫- קלארקסון! - מה?‬
‫- ישר לאחור? אני בסדר בצד הזה? - כן, ישר לאחור.‬
‫היי!‬
‫- טוב. - עכשיו. זה רעיון שלי, כן?‬
‫- כן. - אז אני הקברניט הפעם.‬
‫- תפקידים. - כן.‬
‫אנחנו שלושה. אני אהיה במסחרית.‬
‫תפקידי הוא להוריד אותה בצד השני. ג'יימס, אתה מלפנים.‬
‫כשנגיע לשם,‬
‫- אתה תביא אותנו בבטחה לגדה. - טוב.‬
‫ג'רמי, תתפעל את המנוע מאחור.‬
‫אבל אני רק רוצה שיהיה ברור לגמרי,‬
‫- שאני לא מאמין שזה יעבוד. - זה יעבוד.‬
‫לא, תקשיבו. באמת.‬
‫אני באמת לא רוצה שום שטויות,‬
‫כי יש מחלה. טוב, זה טפיל.‬
‫בילהרציה.‬
‫אפשר לרשום את זה בתחתית המסך ותגגלו את זה,‬
‫ותדעו שאני לא ממציא.‬
‫בנהר סנגל, שזה הוא, יש טפיל.‬
‫אם נכנסים למים, הוא נצמד לעור שלכם,‬
‫מתחפר דרך הבשר אל מחזור הדם,‬
‫שם הוא נישא לכבד ואל המעיים,‬
‫שם הוא מטיל את ביציו.‬
‫אל תקפוץ פנימה. מה שיהיה, אנחנו...‬
‫אנחנו נחצה לשם.‬
‫זה בסך הכול שם. תראה, זה שם.‬
‫מתניע את המנוע.‬
‫המחראה המלכותית מפליגה!‬
‫להוטים לראות התהפכות קומית,‬
‫המקומיים שמחו לדחוף אותנו.‬
‫- כן! - אנחנו זזים.‬
‫אני חושב שתסובב אותנו כשנגיע לשם.‬
‫טוב, קברניט.‬
‫זו תחושה מוזרה, לכנות את ריצ'רד האמונד "קברניט".‬
‫אבל אעשה כדבריו, כי כשזה ישתבש, זו לא תהיה אשמתי.‬
‫היא איטית מאוד אבל היא מתקדמת.‬
‫לאט וביציבות, זה כל מה שצריך.‬
‫- רגוע. - ברגע שנסתובב נתקדם מהר יותר.‬
‫הייתי צריך להביא כיסא.‬
‫החזית מסתובבת.‬
‫- החזית אכן... - לעזאזל!‬
‫- אתה רוצה שאני... - תנסה להניע.‬
‫טוב, מנסה את המנוע. בחורים.‬
‫- איבדנו... - מה?‬
‫שום דבר. לא להיבהל.‬
‫מה איבדנו?‬
‫איבדנו חלק... הבקבוקים התנתקו.‬
‫- מה? - מה?‬
‫אנחנו בעצם... לא, אנחנו לא כאילו שוקעים.‬
‫- אנחנו באמת שוקעים. - כולם לעמוד בצד הזה‬
‫- הכי בקצה. - אלוהים.‬
‫מי חיבר את אלה?‬
‫ג'רמי. היא באמת שוקעת.‬
‫- המנוע הופעל. - מעולה. לשוט אל החוף.‬
‫אנסה להחזיר אותנו, בחורים.‬
‫טוב, אני חושב שאתה צודק. נלמד מזה.‬
‫- איך הצד השני נראה? - קצת שקוע.‬
‫אני חושב שנהיה בסדר, אני חושב.‬
‫- הוא שוב מת! - אלוהים.‬
‫- זה שוקע... - זה שוקע הרבה יותר מהר.‬
‫לא, לא, לא, לא!‬
‫אני חושב שכדאי לנטוש את הספינה.‬
‫אני צריך... תעביר לי בקבוק מים?‬
‫- ג'יימס. - תעביר לי בקבוק מים.‬
‫זה לא עבד.‬
‫- לא, אני לא מאמין לזה. - אני הקברניט. לעזאזל עם זה.‬
‫- האמונד, אתה הקברניט! - אני מצטער.‬
‫תודה. אני לא על... אני עדיין מעל.‬
‫ג'יימס, זה ישקע לגמרי, תצטרך לרדת.‬
‫מתחפרים.‬
‫הם מתחפרים בי.‬
‫אני ג'ון הרט.‬
‫היא שקעה לגמרי... אלוהים!‬
‫- היא איננה? - איננה.‬
‫- איננה. - ברצינות.‬
‫אני בסדר.‬
‫- אתה יכול לצעוד משם. - אפשר לצעוד משם.‬
‫זה מה שאתם אומרים...‬
‫תמשיך להזיז את הרגליים, אחרת תשקע בבוץ, והוא קטלני.‬
‫- יש כמות כזו של צואה? - כן, הכול צואה.‬
‫ובלעתי...‬
‫- הרבה ממנה? - הרבה ממנה.‬
‫- טוב. - אתה בגפך.‬
‫אתה תצטרך אנטיביוטיקה.‬
‫מזרק גדול ממנה.‬
‫אפשר לציין עוד משהו?‬
‫איבדנו את המסחרית שלנו.‬
‫טוב, זה רע,‬
‫אבל כבר ליקטנו מספיק חומרים לבניית רפסודות למכוניות.‬
‫כך שאנחנו עוד לא אבודים.‬
‫- על מה הוא מדבר? - טוב, היו פגמים‬
‫במאמץ המסוים הזה, כן.‬
‫- כן. - אנחנו יכולים להשתפר, וכך נעשה.‬
‫אז ברגע שתצא ותתייבש,‬
‫אפשר לעשות רק דבר אחד.‬
‫לא. זה לשים מוזיקה.‬
‫- מה? - כלומר...‬
‫- עוד לא עברנו, נכון? - עדיין צריך לחצות.‬
‫נכון שיש לך תחושות קשות.‬
‫- יש לי. - גם לי.‬
‫- אתה בן 63 ואתה מלא בחיפושיות שמתחפרות. - כן. באיברים שלי.‬
‫ויהיה לך שלשול כרוני בשבוע הקרוב.‬
‫- אבל שם יש בר. - כן.‬
‫- פה אין. - כן.‬
‫- אם נעבור לשם נהיה בבר. - כן.‬
‫- אז נגיד לשים מוזיקה? - כן.‬
‫לשים מוזיקה.‬
‫גרוטאה‬
‫למוחרת היינו מוכנים לחציית גבול 2.0.‬
‫התמודדנו עם כמה מורכבויות, אני מודה.‬
‫כי צריך להרחיק מהמים את קדמת המכוניות, כמובן.‬
‫אבל הגלגלים האחוריים צריכים לטבול במים,‬
‫כי חיברנו להם משוטים, כמו מדחפים,‬
‫שיספקו לנו תנועה קדימה, או תנועה אחורה.‬
‫ניהוג?‬
‫יש פה הגה כיוון,‬
‫שמחובר למעין ידית‬
‫ליד הראי של הדלת.‬
‫והוא לא יעבוד.‬
‫ג'יימס וריצ'רד חושבים שהוא יעבוד, לדעתי לא.‬
‫זה מעולה.‬
‫ג'יימס, אתה חושב שזה יעבוד?‬
‫ג'יימס, אתה חושב שזה יעבוד? ג'רמי שואל אותך.‬
‫- ג'יימס מיי. - מה?‬
‫אתה חושב שזה יעבוד?‬
‫מה?‬
‫הוא כזה זקן.‬
‫האם אתה חושב שזה יעבוד?‬
‫כן.‬
‫טוב, אני עומד לנסות. מכניס להילוך.‬
‫להוטים לראות שחזור של האסון מאתמול,‬
‫המקומיים היו להוטים עוד יותר לעזור לנו לזוז.‬
‫הגה הכיוון מופעל.‬
‫אל תיגע בהגה, אידיוט. הוא לא עושה כלום.‬
‫שלום!‬
‫מה שאני רואה, ריצ'רד האמונד, זה אותך בדי-בי-9 על...‬
‫לא, אל תעשה את זה, אנוכי שכמוך!‬
‫נקודת הנחיתה שלנו בצד הסנגלי‬
‫הייתה חוף קטן, רק 400 מטרים משם.‬
‫סנגל - 400 מטרים - מאוריטניה‬
‫טוב. אחתוך מושלם את הפנייה‬
‫במעלה חוף הנחיתה, אסע מעלה, אציג את הדרכון שלי, סנגל, בירה.‬
‫אולם גילינו במהרה שלשם שינוי, ג'רמי צדק.‬
‫הניהוג לא עבד.‬
‫אין לי פנייה שמאלה. אני שט רק ימינה.‬
‫אני פונה שמאלה גם כשהגה הכיוון חזק ימינה.‬
‫זה לא... שלי לא פונה ימינה.‬
‫אני פונה רק שמאלה.‬
‫הייתי שמח להסביר, גבירותיי ורבותיי,‬
‫שאני מגיע לצד השני, אבל אני לא.‬
‫אני מגיע למקום שממנו התחלתי.‬
‫נו כבר, מנוול שכמוך.‬
‫הצילו! אני בצמחים!‬
‫מצוקה. באסה!‬
‫עד הסוף אחורנית.‬
‫לא, חתיכת...‬
‫בנינו סירות דוושות, נכון?‬
‫כן, אבל עם שמות מותגים מעולים מאחור.‬
‫במשך שעה הפלגנו סביב והצלחנו להגיע לכל מקום,‬
‫חוץ מאשר אל החוף שאליו שטנו.‬
‫אני נסחף הצידה בכיוון הלא נכון, זה מה שאני עושה.‬
‫מה שעשיתי אלו שתי פניות פרסה ענקיות.‬
‫המקומיים חושבים שאנחנו מופרעים.‬
‫היא מחזירה אותי למאוריטניה.‬
‫אני לא רוצה לחזור למאוריטניה.‬
‫מישהו יכול להגיד לי מה יש בהמשך? כי לשם אני שט.‬
‫הים.‬
‫אני תקוע לגמרי בפינה עם קירות משני צידיי.‬
‫תפני, מנוולת, תפני.‬
‫אני אוהב איך שהיא פשוט מכבסת, כאילו זה קורה מדי יום ביומו.‬
‫לכל הרוחות, לא. אוי לא.‬
‫אלוהים!‬
‫תפסיק להתנגש בי!‬
‫חזרתי לצמחים!‬
‫מישהו הצליח לשוט בכיוון הנכון בשלב כלשהו?‬
‫לא.‬
‫אחרי שהשתחררתי מהצמחים, שוב,‬
‫גיליתי תגלית חשובה שקשורה להיגוי.‬
‫אם שטים לאט להדהים, אני מתכוון בזחילה,‬
‫אפשר לפנות ימינה. אם מגבירים את המהירות, פונים שמאלה.‬
‫כשכולנו מפעילים את התגלית החדשה שלי,‬
‫במהרה שטנו לכיוון הנכון.‬
‫הו, כן.‬
‫אני אעשה את זה. אני בדרך לחוף.‬
‫סעי, סעי!‬
‫אני מריח בירה!‬
‫בהיותי משכיל, ידעתי שאזדקק לפרץ כוח גדול כדי להגיע לחוף.‬
‫אז הרמתי את הגג כדי להגן על הראש שלי מפני הטפילים.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אני ממש קרוב.‬
‫בבקשה, רק הפעם, שוטי שמאלה.‬
‫עליתי על הגדה.‬
‫הגלגלים הקדמיים שלנו בסנגל, זה נחשב?‬
‫אני חושב שאנחנו בפירוש בסנגל. כן, הגענו.‬
‫מובן שדרושה עבודה‬
‫כדי להחזיר אותן להיות רכבים יבשתיים רגילים,‬
‫אבל צריך לטפל במשהו חשוב יותר קודם.‬
‫שניכם שונים ממני.‬
‫אני מביט בזה וחושב,‬
‫"איזו המצאה."‬
‫להביט בה, להתענג עליה,‬
‫זה מהנה כמו השתייה שלה.‬
‫תביטו בעיבוי על הכוס, תביטו בבועות,‬
‫תביטו ב... תתענגו על הציפייה.‬
‫כי בעיני רוחי, זה לא פחות טוב.‬
‫חזותית, זו חוויה טובה. מילולית, זה מעצבן.‬
‫- מעצבן? - אני רק...‬
‫אני רואה יופי, אני שומע זיבולים.‬
‫מובן שהחלטנו לשתות יותר מאחת.‬
‫אז כשהאמונד גמע את הסיבוב השני,‬
‫אני חמקתי החוצה אל המכונית שלו, לקצת שובבות מבוססת "שליחות קטלנית".‬
‫אם אחבר בבלוטות' את הטלפון שלי לרמקול הזה,‬
‫ואחביא אותו במכונית של האמונד,‬
‫אוכל להשמיע לו הודעות,‬
‫והוא יחשוב שהמכונית שלו מדברת אליו.‬
‫למוחרת בבוקר התכנסנו שוב להמשיך במסענו.‬
‫בסדר.‬
‫צא החוצה. צא החוצה.‬
‫מה זה היה לעזאזל?‬
‫המכונית שלי אמרה לי הרגע לצאת החוצה.‬
‫- לא. - אמרה לי לצאת החוצה.‬
‫יש להודות שהייתי אומר לך לצאת במקום המכונית...‬
‫צא החוצה.‬
‫- שמעתם את זה? - שמעתי.‬
‫טוב, זה מוזר.‬
‫- התעסקת במחשב שלה באותו ערב? - כן.‬
‫- זה מה שהשתבש. - הייתה לי אינטימיות גדולה איתה.‬
‫בכל אופן, הלאה.‬
‫ידעתי!‬
‫ילד.‬
‫שלום, שלום.‬
‫סנגל. חתיכת קבלת פנים.‬
‫היינו כעת רק כמה מאות קילומטרים קלילים מקו הסיום בדקר.‬
‫סן לואי דקר‬
‫וכשהטיול האלילי שלנו כה קרוב לסיום,‬
‫זה נראה כמו זמן טוב להרהר במכונות‬
‫שהביאו אותנו לכאן.‬
‫שאלנו בתחילת התוכנית‬
‫אם זה אפשרי לבנות‬
‫מכונית מרוצי ראלי רייד מדברית לדקר‬
‫בפחות כסף מלמבורגיני הורקאן סטראטו.‬
‫והתשובה היא כן.‬
‫פשוט כן.‬
‫אני המום מהמכונית הזאת. המום לגמרי,‬
‫כי היא טיפסה בציפורניים במתלולים סלעיים,‬
‫היא חצתה נהרות, היא טסה ברחבי דיונות.‬
‫ובשונה מהאסטון, שהשטן אחז בה,‬
‫והמזראטי, שמתחת לציפוי מתפרקת לחתיכות,‬
‫היא לא עשתה צעד אחד שגוי.‬
‫חיבבתי את המכוניות ששימשו אותנו בהרפתקאות בעבר,‬
‫אבל ממש לא כמו שאני מחבב את זו.‬
‫אתגעגע אליה קשות כשאגיע לדקר.‬
‫אתגעגע אליה ממש.‬
‫אילו אמרתי לכם בהתחלה שאקח מכונית אקזוטית‬
‫של יצרן איטלקי קטן, ואשביח אותה‬
‫ואנהג בה ברחבי המדבר,‬
‫כנראה הייתם אומרים, "לא נכון".‬
‫אבל הרי לנו, היא כאן!‬
‫בדרך לדקר,‬
‫נקודת הסיום של המרוץ הכי דרמטי ומפרך בעולם.‬
‫ובל נשכח ששלי נראית הכי טוב מבין שלוש המכוניות, בלי השוואה,‬
‫ורק שלי נראית עכשיו טוב יותר מאשר המראה התקני שלה.‬
‫למעשה, שיפרתי את המקור.‬
‫מנצחת!‬
‫אתם אולי משערים שאתקשה לייצר טיעון משכנע‬
‫שהשבחתי את האסטון מרטין די-בי-9 וולנטה שלי‬
‫בהפיכתה למכונית מרוצי ראלי, אבל תמתינו.‬
‫לולא עשיתי את זה, המכונית הזאת, לו נשארה כמות שהיא,‬
‫הייתה פשוט ממשיכה לחיות בפיטרבורו,‬
‫ונוסעת בין בתי פרברים‬
‫ומרכזי מסחר בינוניים.‬
‫עם נסיעה מזדמנת למועדון הגולף בסופ"ש.‬
‫היא הייתה נשארת מבריקה ונחמדה אבל נהפכת למה שהיא,‬
‫דוגמה קצת מיושנת‬
‫למכונית דגולה לשעבר שדועכת לאיטה.‬
‫בעשותי מה שעשיתי לה,‬
‫הצלחתי להביא אותה לכאן לעשות משהו מדהים.‬
‫והחוויות הללו כתובות כעת‬
‫על פניה בשפשופים ושריטות וכיפופים וסדקים.‬
‫אלה קמטי ההבעה שלה, קמטי הצחוק שעליה.‬
‫ואני אוהב אותה.‬
‫הפכתי אותה למיוחדת. היא לא הייתה מיוחדת ועכשיו היא כן.‬
‫הגענו לחוף בעיר היפהפייה להפתיע, סן לואי,‬
‫ופנינו דרומה, לנסיעה במקביל לאוקיינוס האטלנטי.‬
‫מה שנתן לי רעיון.‬
‫אולי ניכנס לדקר על החוף, כמו שנהגו לעשות‬
‫בראלי? סיימו אותו בחוף.‬
‫כן!‬
‫מובן שלעמיתיי לא הייתה שום התנגדות כלשהי.‬
‫לכן ירדנו אל החול, להשלים כ-115 ק"מ אחרונים‬
‫בדיוק כמו שעשו במרוצי העבר.‬
‫סופרצ'ארג'ר מופעל.‬
‫תראו את זה.‬
‫פריז-דקר. זה הסיום.‬
‫בדיוק בשביל הרגעים האלה‬
‫אנשים עמדו בסבל ובקשיים שבמרוץ פריז-דקר.‬
‫לשם כך הם עשו זאת. לזה.‬
‫אני אסע לצד ריצ'רד "האוגר" האמונד.‬
‫תראו את זה. אנחנו בכרזה!‬
‫תודה.‬
‫מעולם לא נהניתי כל כך.‬
‫איזה יום נפלא, נפלא.‬
‫נו, שלום.‬
‫מסרון ממר וילמן.‬
‫"לפני הכניסה לדקר, אולי תרצו להציץ בעדכוני החדשות."‬
‫באמת?‬
‫חדשות בי-בי-סי.‬
‫שינויי אקלים, שינויי אקלים,‬
‫שינויי אקלים.‬
‫שיטפונות, שינויי אקלים.‬
‫ננסה בטוויטר.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫רק רגע, אני בא. למה עצרת?‬
‫למה עצרת?‬
‫וילמן אמר הרגע להציץ בעדכוני החדשות.‬
‫זו דקר.‬
‫מה?‬
‫דקר.‬
‫יש מהומות רציניות ממש.‬
‫יש בלגן.‬
‫אוי, בחיי. במה מדובר?‬
‫אלוהים יודע. משהו פוליטי... לא יודע.‬
‫- יש הרבה... - אני יודע שיש הרבה...‬
‫- ואלה אוטובוסים בוערים... - אלוהים.‬
‫- ראיתם את זה? - לא.‬
‫דקר.‬
‫יש שם בלגן רציני. קרבות ירי.‬
‫- ויש שרפה. יש אוטובוס בוער. - כן.‬
‫בסדר.‬
‫אי אפשר לקחת לשם את הצוות במצב כזה.‬
‫ברור. לאיש אסור... אני לא רוצה שמישהו ילך לשם.‬
‫- אני לא חושב שכדאי... - ידעתי שמתוכננות הפגנות,‬
‫אבל הן בעוד שלושה או ארבעה ימים,‬
‫וזה בגלל האופוזיציה. ברור שהבלגן התחיל מוקדם.‬
‫- אבל זה עכשיו. - או שזה משהו אחר.‬
‫או שהם נערכים לקראת, מה שאומר שזה יחמיר.‬
‫חכו רגע. הטיסה שלנו הביתה היא מדקר.‬
‫נכון.‬
‫- זה בלתי אפשרי. - זו לא חלופה.‬
‫- נמל התעופה בסן לואי סגור. - מה?‬
‫- נמל התעופה בסן לואי סגור. - הוא סגור?‬
‫סגור. בשיפוצים. בדקתי.‬
‫זה אומר שצריך לנסוע בחזרה לנואקשוט.‬
‫- ברצינות? זאת החלופה היחידה? - טוב, לא אסע לדקר.‬
‫בחייכם, יהיה כיף.‬
‫זה ראלי הלוך ושוב. אז בסדר.‬
‫יש לזה משמעות אחת.‬
‫אני יכול להשתמש בסיום המסורתי.‬
‫- כן. - ובנימה המאכזבת הזאת,‬
‫הגיע הזמן לסיים.‬
‫נתראה בפעם הבאה. תודה שצפיתם.‬
‫לעזאזל.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות דניאל מגון‬