THE GRAND TOUR PRÆSENTERER
Hej, og velkommen til The Grand Tour
og den her, Lamborghini Huracán Sterrato.
I modsætning til den normale Huracán, som var designet til
at strejfe rundt i bymidter sent om aftenen med 15 km i timen,
er den her designet til at blæse gennem en ørken med 260 km i timen.
Der er tagbøjler, bredere hjulkasser,
undervognen er forstærket, længere støddæmpere.
Det er Lamborghinis enspænderhelt.
Og det er ikke kun Lamborghini, der blander sig i ørkenløbet.
Det her er en Porsche 911 Dakar.
Den har firehjulstræk, udskridningsplader
og 50 millimeter mere frihøjde end en almindelig 911.
Selv Morgan prøver.
Jeps, dette er CX-T, og den står også på stylter.
Den har justerbare rallydæmpere og eksterne styrtbøjler.
Fedt.
Alle de biler er selvfølgelig fantastiske,
men de er også meget ikke billige.
Porschen koster £173.000.
Morgan koster £204.000,
og den her koster £250.000.
Og det fik os til at tænke,
kunne vi bygge en rallyraidbil for mindre?
Meget mindre.
Så lad os se på, hvad vi har købt,
og jeg gik efter den her, til Maserati GranCabrio,
som jeg gav lige under £26.000 for.
Richard Hammond har købt den her.
Det er en Aston Martin DB9 V-12 Volante,
der kostede ham £22.000.
Og Jeremy Clarkson, den her,
Jaguar F-Type V6 S, £25.000.
Og selvfølgelig har vi lige fået en sms fra hr. Wilman.
Fortæl.
Der står: "I skal nu forvandle jeres køb til ørkenracere.
"Og når I er færdige,
"melder I jer på banegården i Choum,
"der ligger i Mauretanien."
- Hvor er Mauretanien? - Måske har han stavet Mauritius forkert?
Det er ingen steder. Det er ikke et rigtigt sted.
- Mauretanien. - Hvad snakker du om?
Kom nu.
Løven, heksen og spejlet.
Alice gennem skabet, alt det der.
Du går gennem bagsiden af skabet,
hilser muntert på den talende løve,
og du tager dig i agt for dem, der render rundt med spillekort på.
Du har C.S. Lewis raslende rundt derinde.
- Ja. - Lewis Carroll.
Det var ikke rejsebøger.
Du tror ikke, det her sted eksisterer?
Mauretanien findes ikke!
Det viser sig dog, at Mauretanien rent faktisk findes.
ATLANTERHAVET - AFRIKA - DET INDISKE OCEAN
Det er en tidligere fransk koloni i Vestafrika.
Og den ser sådan ud.
MAURETANIEN
To tredjedele af dette enorme land, fire gange større end Storbritannien,
er begravet i Sahara-ørkenen.
Hvilket betyder, at for det meste er det kilometer og atter kilometer
med absolut ingenting.
Men her, i midten af dette gigantiske hav
af overophedet tomhed,
ligger der en jernbane,
og den passerer gennem den lille by,
som vi skal stille i.
Choum.
CHOUM - BEFOLKNING: 2.735
TEMPERATUR 46 GRADER
Jeg hører, at man får mere for pengene i Mauretanien.
Jeg forventede flere farver og talende dyr.
Her er da dejligt stille.
- Er her ikke? - Jo.
Det er for varmt til at larme.
Det er virkelig varmt. Seksogfyrre grader.
Men det er en tør varme.
Sig ikke... Det hader jeg.
- Jeg hader tør varme. - Det er varmt!
- Der er en restaurant. - Hvor?
Vi kan ikke få øl.
- Hvad? - Tørlagt land.
- Hvad? - Mauretanien er tørlagt.
- Seriøst? - Det er muslimsk.
Hvilken slags eventyrland serverer ikke gin?
Jeg har noget mildt alkoholholdigt håndsprit,
- hvis det hjælper. - Gem den.
Lad mig sige, hvor dejligt det er at være tilbage på The Grand Tour,
- sådan rigtigt. - Ja.
- Forstår I? - Ja.
Lidt støvet, og i dette tilfælde, imaginært.
Skal han banke paneler på varevognen?
Jeg ved, hvad det er.
Det er en oldgammel, ødelagt varevogn.
Hr. Wilman sagde, inden vi tog afsted:
"Jeg har leveret et nødkøretøj, hvis én af jeres biler svigter."
Hvorfor har han sendt en varevogn?
Og han siger, at alt, hvad vi har brug for til turen,
ligger i den varevogn. Den er åben.
Er du sikker? Eller hugger du nogens levebrød?
Nej, det sagde han. Men man undres,
hvordan skal vores biler...
Han sagde, han ville levere dem.
Varevognen var tydeligvis købt lokalt,
og vi var ankommet med fly,
så Hammond mente, at der kun var ét muligt svar.
Så du tror, der kommer et tog med vores biler på?
Det er da et sandsynligt sted at se et tog, ikke?
- Det erkender jeg. - Og... Ja.
Og den eneste vej ind og ud er med tog.
Hvordan skal de ellers komme hertil?
Og da der ikke var nogen ankomstavler
til at vise togets ankomst,
slog vi os ned for at vente.
Har I set, hvor mange tomme
vandflasker her er?
Mange.
Se, én, to, tre, fire, fem, seks,
- syv, otte der. Ni, ti. - Jeps.
Jeg ville finde producenterne og bare dræbe dem.
Det er hårdt, og det er et rod, der bliver liggende.
- Det er spild. - For evigt.
Det er ikke tit, man bare venter
- ved togskinnerne, vel? - Nej.
- Det går ikke på Paddington. - Nej.
Hvad hvis det ikke kommer?
Hvad hvis vores biler ikke er med?
- Der! - Hvor?
Det er det, det må være det.
Ja, du har ret.
Gud, det er enormt!
Det er det største, jeg har set.
Det er det største.
- Kan I se biler? - Nej.
- Jeg kan se jernmalm. - Jeg er høj nok til at se malm.
Jernmalm.
- Hvad er det? - Mennesker.
Gutter, det er bremsevognen.
- Det er enden. - Ja, men se, hvad der er foran...
- Hvad, foran bremsevognen? - Ja, se. Se.
Det er en ladvogn. Det er en anden type vogn.
- Det er en ladvogn. - Der er tre ting på.
- Sådan. - Ja!
Det er bilerne.
Toget gik i stå,
og da vi antog, at det snart skulle videre,
måtte vi arbejde hurtigt for at få vores biler af.
Hvad gør man? Jeg har ingen anelse.
Hvad der normalt sker med biler på sådan en vogn
på en Hornby-jernbane, er, at man bruger en rampe
- og kører dem ind på den. - Ja.
- Men bremsevognen er bagved. - Ja.
Han kører ikke uden den.
Så må der være et sving der.
- Vi kan ikke skubbe det. - Der må være lokomotiv.
Det er et togsæt i tro størrelse.
Der er et lokomotiv, sådan fungerer jernbaner.
Efter at have fundet et lokomotiv
talte James med føreren på sit bedste fransk.
Det lyder lidt...
Det kunne være James med lokomotivet, fuld rejsning.
Hvis han kører det, ja, så er motoren røget.
Selvom han er med på det, han vil blive mere ophidset.
Lokomotiv.
- Han er med! - Gutter, jeg er på lokomotivet!
En gammel mand med tre ben.
Åh, ja!
Er det her pludselig den bedste dag i James Mays liv?
- Han har et helt jernbanenet. Ja. - Et togsæt i fuld størrelse.
Hvis du har haft et Hornby-sæt,
ved du præcis, hvordan det her fungerer.
Her kommer han.
Togarbejderen var på vej, og det var min tur til at prøve på fransk.
Du skal...
...frakoble.
Og i mellemtiden kommer James.
Jeg ville bare se, hvilken del du havde.
Jeg har aldrig set nogen lykkeligere.
- Han kører. - Lad os hoppe på.
- Løb væk! - Rædsel!
- En. Og så? Værsgo. - En. En, en, en.
Ved rattet i sit store, blå lokomotiv
skubbede James vores biler ind på et sidespor,
frakoblede vognen...
Fremad nu. Slip bremsen.
Og satte så bremsevognen tilbage på toget,
der, efter at have samlet flere passagerer op, kørte videre.
Med solen på vej ned, måtte vi nu få vores biler af vognen.
Hvilket betød at starte stationens ekstremt gamle og ødelagte læsser
og bruge mine landbrugsevner.
Lidt mere, stop.
Er det første gang, vi har nogensinde gjort noget,
- eller prøvet at gøre noget ordentligt? - Vi er ikke færdige!
Lidt mere. Sådan.
Og jeg gik i gang med at hente de to andre.
Jeg tror, din bil er tungere end min.
- Nedad. Ned. - Fri.
Sig, når jeg er fri.
- Jeg tror, du er okay. - Det rækker.
Vi har gjort det.
Vi fik alle tre biler ind i Mauretanien.
Næste morgen, efter en kort, varm og drukfri søvn,
mødtes vi for at undersøge vores modifikationer.
Begyndende med min Jaguar F-Type.
Jeg er lidt skuffet, ærligt talt.
Det fungerede ikke helt, som jeg troede.
Hvad troede du?
Du ved i 70'erne og 80'erne, ville unge...
- Eller jeg siger unge... Os. - Ja.
Vi købte større hjulkasser til vores Escort,
og så have vi ikke råd til hjul, der var store nok.
Ja, resultatet er, at det ser latterligt ud.
Og når man går om bagved.
Den må være fem meter bred.
Hvis jeg ikke havde sat hjulkasser...
Hvorfor satte du dem på,
når du ikke har hjulene til dem?
Men på trods af alt er det stadig en "Jaaaag."
Den er faktisk god.
- Det står faktisk "Jaaaag." - Jeg har skiftet skilt.
- Nej, "naaavnet." - Ja, godt.
Og så har jeg et horn på kølerhjælpen,
- fordi jeg har løftet luftfiltrene. - Ja.
Og så lyspakken fra en Stratos.
Du har travlt med at forklare din grimme baby, ikke?
Det er æstetik.
Ja, og når det kommer til æstetik, Hammond,
er du på meget tynd is.
- Det er du faktisk. - Hov.
Nej, ingen hov. Du har en Metrocab med.
- Vil du vide, hvad det er? Ja. - Det er en Aston Martin DB9, ødelagt.
Den burde hedde "Den ødelagte."
Min er mildt forpurret, din er fuldstændig ødelagt.
Støj, støj, støj. Overskrifter.
Det er en Aston Martin, man kan bo i.
Det er et telt, det foldes ud, det er et hus.
Jeg bor på Aston Martin Street nummer 1.
- Er det et telt? - Ja.
Den er smuk, den ligner en haj, den er lusket ud.
- Undskyld, det... - Det ligner Aston...
Den er fyldt med potentiale, og det potentiale er at bo i den.
Hvorfor har den fået kulfiberbryster?
Fordi jeg har hævet luftindtagene i fronten.
- Ligesom mit hornarrangement. - Ja.
Det er det. Og jeg har hævet affjedringen.
- Du har din lysordning. - Det er nok.
Lad os kigge på min bil.
Jeg vil ikke tale om din bil.
- Jo, du vil. Kom. - Nej.
Flot, James. Det er utvivlsom en flot bil.
Den er pænere end før.
- Du har endda fået fine striber på den. - Det har jeg.
Jeg har aldrig brudt mig om den bil.
Men det gør du nu.
Den er faktisk forbedret.
Hvordan har du fået dine luftfiltre op?
Ved... Faktisk er motorhjelmen anderledes.
Dette er en slags faksimile af MC-motorhjelmen,
den gigantiske centermotor-superbil,
der er ekstra kanaler i og en åbning der.
Det føles som julemorgen, hvor din gave er bedre end min.
- Jeg har det ikke godt. - Lige præcis.
Jeg er så vred over, at din bil er pænere end min.
Selvfølgelig.
Den ser næsten lige så godt ud som min.
Hvad sker der med buret?
Hvis den nu vælter.
Så... Hov.
Her er den.
- Besked? Fortæl. - Fra hr. Wilman.
"I har kørt gennem ørkener før,
"men det her er den store,
"det er Sahara, verdens største ørken.
"Og I skal nu krydse den
"1600 km til den strand i Senegal,
"hvor Paris-Dakar plejede at slutte."
Vent, skal vi køre et Paris-Dakar?
Det er drømmen fra Boy's Own.
Det er faktisk bedre,
for vi slipper for det kedelige fra Paris,
- og vi får ørkenen. - De spændende dele.
- Det er ret episk. - Det bedste ved Paris-Dakar. Hvad?
Mine herrer. Mine herrer.
Det har måske noget at gøre med, hvorfor Paris-Dakar ikke afholdes
i denne del af verden, fordi der er mere.
"I befinder jer i udenrigsministeriets røde zone.
"Regeringen siger, at terrorisme kan ikke udelukkes,
"og på den anden side af grænsen i Vestsahara
"foregår der en mindre krig mellem separatister og marokkanere.
"Vi har endda advaret Marokkos forsvarsministerium
"om vores tilstedeværelse, hvis de skulle tro, at filmholdet
"er en angrebsstyrke og angribe,
"så opfør jer pænt."
Og med den advarsel rungende i øerne startede vi vores motorer.
Og med den eneste viden, at for at nå Dakar
måtte vi køre sydvest...
CHOUM - MAURETANIEN DAKAR - SENEGAL
...og kaste os ud i Sahara.
Fire hundrede halvtreds heste, Dakar i en Aston.
På trods af Hammonds begejstring
var der ingen tvivl om, at bilerne stod overfor en svær opgave.
For de er virkelig ikke designet til den slags.
Vi har medbragt let modificerede supermodeller til et kickboxing-stævne.
Min bil begyndte faktisk livet,
da Maserati var en del af Ferrari,
men så halvvejs gennem dens udvikling
besluttede ejerne, Fiat,
at Maserati skulle høre under Alfa Romeo.
Så Maserati startede forfra og brugte en parteret Quattroporte til den her.
F-typen var et sammensurium.
Det startede livet som en XJ sedan,
som de skar ned og lavede XK'en,
som de skar ned igen for at lave F-Type,
så det er en formindskning af en formindskning.
Motoren er også lidt af et forskruet rod,
fordi de ville have en V-6, men havde ikke råd til at udvikle én,
så de tog deres V-8 og hakkede to cylindre af den.
Og værsgo, V-6.
Og jeg må være ærlig, den virker.
Især med en kompresser, som I kan høre.
Min bil blev faktisk designet på Jaguars designcenter
i et hjørne af kontoret bag et forhæng. Jeg mener det.
Og så blev den samlet med en ret stor del Ford-dele.
Men det er stadig en Aston Martin,
og mange føler, at det er den første rigtige Aston Martin
siden de gamle DB-dage.
Åh, GPS'en er vågnet.
Vi er åbenbart lige syd for Manchester.
Se lige her. Klitter!
Det rigtige Sahara.
Klitterne er notorisk farlige.
Så vi besluttede at fjolle lidt.
Vi er ikke enspænderheltene. Vi er de tre konger.
Og takket være min USB-forbindelse
har vi et soundtrack.
For helvede!
Skær ikke hjørnerne.
Det er et stort tip.
Åh, nej.
Min aircondition er lige stået af.
Det tror jeg virkelig.
Det er sgu utroligt uheldigt.
Min virker.
Hvad er temperaturen derude?
Otteogfyrre grader. Hold da op.
HØJ MOTORTEMP SE MANUAL
Høj motortemp. Stop.
Min beder mig om at stoppe med det samme.
Gode Gud.
Hej.
Hvad er problemet, hr.?
- Meget af det kan forklares med det. - Har man kvaler?
Åh, ja.
- Hvad har du der? - Ventilator.
- Okay. - Fra Peter Jones.
Den er virkelig gået i stykker.
Så jeg tænker, om den har tabt en rem.
- Hvad er det? - Kølevæske, sikkert.
Det kommer nok herfra.
Underligt, for der står, den er håndbygget.
Og det betyder jo, at det er gjort med omhu.
"Håndbygget i England."
-"Håndbygget i England." - Det er problemet.
Det er derfor.
- Den er stadig uden for skiven. - Du kan ikke bare sidde der.
Jeg må jo lade den køle af uden at røre noget.
- Reparer den. - Hvorfor ikke?
Den er jo varm.
Tag motoren ud, når den er kold.
Det sker aldrig, det er 49 grader.
Det er øverst på måleren.
- Ekstern temperatur. - Nej, udenfor.
63.
- Er det Fahrenheit? Det er ikke 60. - Det betyder Fahrenheit, ja.
Den tror, den er i Nottingham.
Det gør den. Se.
Det er 63 grader fahrenheit, og den er i nottingham.
Det tror den.
Hvad skal vi gøre?
Eftersom Hammond havde et hus og en bil,
som troede, den var i East Midlands på en dejlig forårsdag,
valgte jeg ikke at give ham min vifte.
Og så kørte vi.
Rapport. Vi har kørt i 15 minutter,
og to af os er stadig i bevægelse.
Heldigvis grejede jeg hurtigt, hvad der var galt.
Denne væske, som jeg troede, var kølevæske,
der var kogt over og lækket,
er ikke kølevæske.
Det er servovæske. Derfra.
Den kogte bare, fordi motoren var så varm.
Jeg skal have varmen ud.
Okay, hr. Wilmans reservevogn.
Der må være værktøj.
Gud, jeg håber ikke, jeg har brug for den.
Vent. Værktøj?
Ja.
Det her gør mig mere ondt end dig.
Så!
Start nu.
Ja. Og jeg har givet dig luft.
Jeg kunne gøre én ting mere for at køle motoren,
men det var utænkeligt.
Jeg vil ikke, men jeg er nødt til det.
Jeg tænder varmen,
fordi det faktisk trækker varm luft ud under motorrummet
og ind til mig.
Ja, det er varmt nu.
Forude
havde jeg ikke følt mig så alene, siden James og jeg kørte til Nordpolen.
Mauretanien er tomt.
Helt tomt. Se engang.
Her kommer ingen.
Da vi fik optagelsestilladelsen, var det nummer 58.
Den 58. optagelsestilladelse,
dette land har udstedt siden 1960.
Det er 63 år.
De har kun udstedt 58 optagelsestilladelser.
Hammond, du er tilbage.
Jeg lavede huller i køleren og har tændt varmen.
Jeg overlever ikke.
Ellers tak.
Vi drog videre med vores forkogte kollega,
indtil vores tørstige motorer havde brug for benzin.
Hvilket, fordi Sahara ikke har mange benzintanke,
betød at stoppe ved en tankvogn, som hr. Wilman havde sørget for.
Hvordan ser du allerede sådan ud?
Det er sveden, det er mærker fra selen.
- Jeg kører bogstaveligt i en AGA. - Gud.
Faktisk, kan vi lige snakke?
- Hvad? - Kom her.
Hvad?
Gutter, inden vi kører,
spurgte hr. Wilman, om vi kunne iscenesætte
en konstrueret ulykke? Ja.
Hvor tankvognen eksploderer.
Hvad?
Det er bare, så vi kan gå i panik, fordi vi intet brændstof har.
- Ja. Tv-fare. - Værsgo.
- Nej. - Jo.
Han vil have en eksplosion til programmets trailer.
- Nå. - Jeg stemmer nej.
- Også mig. - Ja.
- Det er ost. - Jeg vil ikke.
- Og han vil have det. - Ja.
Så lad os beskytte den med vores liv.
Den er det mest dyrebare.
Min er fyldt. May?
- Ja? - Hun er din.
Hvor skal du hen?
Jeg forlænger den, så den kan nå.
Kan du trykke og...
- Den er dernede. Der er en lille... - Ja.
- Ja, der. - Der er en benzinpumpe på.
- Tryk? - Vi kan se den.
- Ja. Ellers andet? - Ja, trykker du?
- Ja, og så... - Gider du trykke på den?
- Det har jeg gjort. - Ja.
- Nej. - Jo.
Lad være. Jo.
- Nej. - Jeg trykkede lige igen.
Start den, og tryk, ikke?
Det er to ting.
Værsgo.
Virkelig gode instruktioner.
Jeg advarede dig, James. Den er det varmeste...
Efter at have tanket ved den smålune tankvogn, kørte vi videre.
Og ret snart mødte vi vores første store geologiske problem.
Drenge, jeg er lidt nervøs
for den endeløse klippevæg foran os.
Der er ingen ende i syne.
Der er ingen ende i syne af den bjergkæde.
Møg.
Hvis nogen har ulejliget sig med den her vej,
ender den ikke bare for foden af klippen, vel?
Snart fandt vi ud af, hvorfor der var et spor.
Hvorfor fanden bygger nogen en tunnel
midt i Sahara-ørkenen?
Det er nok en mine til noget uhyggeligt.
- Hvad, støv? - Hammond, der er ikke noget uhyggeligt.
James, vi kan køre ræs herinde.
Fremragende idé, og det vil jeg ikke.
Er det ikke en god idé?
Hvem kan køre hurtigst og bremse lige før...
Nå, nej. Det kan du ikke.
Lort, stop.
Hvorfor?
Der er flagermus.
Mange flagermus. Ud. Jeg er bange for flagermus.
De er ikke farlige.
Du tænker på Scooby-Doo.
- Har du hørt om ebola? - Ja.
Man bløder ud af øjne, næse,
- samtlige kropsåbninger. - Ja.
- Og så dør man hurtigt. - Ja.
Med lige tid nok til, at din familie kan nå at komme,
og så eksploderer du og oversvømmer dem med inficeret blod.
De fleste eksperter er enige om, at det lever i flagermus i Vestafrika.
Og vi er i Vestafrika.
Men vi har nu et problem.
- Ikke rigtig. Vi går ikke derind. - Åh, kære.
Det er vi nødt til.
Vi skal derind, og vi skal køre virkelig hurtigt.
- Ikke hurtigt. - Ja.
- Det hvirvler ting op. - Det kunne være i guano?
- Ja... - Og det er flagermusbæ.
Ja, flagermusbæ. På jorden.
Hjulene hvirvler det op.
- Vi indånder det. - En ad gangen. Hurtigt.
Okay, vinduer lukket.
Luften recirkulerer fra kabinen
og sender det tilbage i kabinen.
Jeg vil ikke have ebola.
Så kører jeg.
Godt. Doucement. Nej!
- Og der er ebolaen. - Løb væk.
Der fløj en flagermus forbi vinduet!
Jeg har ebola!
Hvor lang er det lort?
Der er slutningen! Slap af, slap af.
For pokker!
Hvad fanden handler det om?
- Jeg kører med fornuftig... - Ikke hvirvle støvet op.
Jeg hvirvler ikke støv op.
Lort.
FARE MINEFELT
Det er grænsen til Vestsahara.
FARE!! MINER!!
Hammond.
Kan du høre mig?
Der er lys, der er lys!
- Hey, stop! - For helvede!
Bak præcis, hvor dine hjul er.
Der står "miner."
Ja, du er i et minefelt.
Bak præcis, hvor dine hjul er, for vi ved, at der ikke er miner der.
Du kører over pigtråden,
som du nok punkterer af,
men det er lige meget.
Nå. Du er i sikkerhed.
- Minefelt. - Ja. Det er Vestsahara.
Tror du virkelig, der er miner?
Godt, det er den slags ting, man generelt stoler på skilte for.
Hvis der stod: "Forsigtig, larver",
ville jeg kigge.
Men det kræver kun et skilt, ikke?
Ja, men måske er der også miner.
Ja, men hvis jeg var dem, ville jeg bare sætte skiltet op.
- Du er doven og har ingen miner. - Ja.
Nej, men i mine tanker er der ingen miner.
- Skal vi jogge en tur? - Nej.
Hvad fanden er...
- Hvad er det? - Et minefelt.
- Ja. - Hammond var i det.
- Var du i det? - Han kørte gennem hegnet.
Vi havde nu et problem.
Foran os var det, vi måtte antage, var et reelt minefelt.
Bag os var der en tunnel fuld af inficeret flagermusgødning.
Jeg vil ikke tilbage gennem ebola-tunnelen.
Og selvom vi kører tilbage,
er der en enorm klippevæg.
Ja, men det er et problem, der kan overvindes.
Det er noget, vi kan løse.
Det er det der ikke.
Vi har intet valg.
- Det er navigation. - I har fuldstændig ret.
Vi har ingen... Vi kan ikke gøre det...
Stop!
- Stop! - Stop!
Wilman får måske sin trailer.
Vil I stå her, mens han gør det?
Nej, jeg flytter mig.
Tankvognen forsvandt ud af syne uden at detonere.
Men det overbeviste os ikke.
FARE!! MINER!!
Så vi vendte om...
...og kørte tilbage gennem tunellen.
Hvordan skal vi komme over det?
Jeg ved det ikke.
Efter mange timer fandt vi en rå vej,
der så ud til, at den kunne føre over toppen.
Her er ret ujævnt.
Ja. Kom nu, Jag. Du kan godt.
Den her bil overrasker mig faktisk.
Nok fordi den er let, ikke?
Det gør en kæmpe forskel, ja.
Min vejer nok over to tons nu.
Kom nu!
For helvede.
Gud. Kom nu!
Pis.
Her kommer han i Jaguaren.
Du rammer den store sten.
Besku...
Hvis du kan give mig et skub, ville det være genialt, Jezza.
Gazellen har flyttet hvalrossen.
Mange tak.
Kom nu, blidt. Ja, ja.
Jeg begynder at synes om min Jag.
Jeg er ked af min første skuffelse,
for den er sgu genial.
Til sidst nåede vi vores mål.
Det er da toppen...
...tror jeg.
Og det lader til at være... Det er en byggeplads.
Er det vores tankvogn?
Han må være kommet gennem minefeltet, ikke?
Hr. Wilman bliver rasende, fordi den ikke er sprængt.
Han har intet til sin trailer.
Jeg er tilbøjelig til at stoppe her.
Hvorfor?
Du får se.
Se. Der er en vej.
- Åh, ja. - Ja, og det er en dejlig vej.
- Præcis. - Det er dernede.
- Den fører ikke herop, vel? - Præcis. Den er ikke forbundet hertil.
- Vi kører ned her. - Hvad?
- Vi kører ned her. - Åh, ja, ned ad den sti.
Det er en klippe!
Der er for meget straks-tyngdekraft,
mellem hvor vi står og den vej.
Og den er ikke uforudsigelig.
Den er ret pålidelig.
Hvis jeg kører først,
- hvilket jeg kan... - Virkelig?
Ja.
- Reservebilen er der, ikke? - Jo.
Der må være et kabel i.
Skal jeg ikke hægte min bil til en af gravemaskinerne?
Vi kan bruge den anden som trosse.
Og så kører jeg ned,
men jeg har sikkerheden ved kablet.
En gang for nogle år siden forvekslede du ingeniører med tegneserieskabere.
Hvad dette er, er et meget
prisværdigt indviklet selvmord.
Men vi havde intet valg,
så vi rodede i reservebilen.
Det er et rigtigt kabel.
Er det godkendt til fire eller fem tons?
Det ser sådan ud.
Det er virkelig tungt.
- Er vi klar? - Fødder.
Sådan.
Da jeg havde fæstnet kablerne uden hjælp fra gravemaskineførerne
og betalt deres chef...
"Ti tusinde MRU."
"Lord Clarkson."
Jeg har desværre ikke et chekgarantikort,
men det er okay, for jeg har en Jag.
Jeg forklarede derefter mine kolleger opsætningen.
- Så jeg kører derover, ikke? - Ja.
Og så kører gutten i den gravemaskine fremad
med samme hastighed, som jeg kører ned.
- Og så vil trossen... - Ja.
Han kan svinge den her arm.
Så da jeg måske er nødt til at ændre retning på vej ned
for at vælge en rute, skal du bede ham om
at svinge den.
- Taler han engelsk? - Hvad?
- Taler... - Nej.
De er mauretaniere, men de taler arabisk og fransk.
- Okay. - Arabisk? Nej.
- Fransk? - Fransk. Lige mig.
Med min nødbremse klaret klatrede jeg ombord.
Gearer du ned eller kører i frigear?
Jeg skal jo køre, ikke? Jeg skal være i første.
Okay, er vi klar?
Stol på os. Du har vores støtte.
Jøsses.
- Venstre. - Lidt venstre.
Lidt til venstre.
Du er meget tæt på... Du kører ud fra en klippe.
Jeg kan ikke... Men det gode er,
at på grund af mine lygter kan jeg intet se.
Okay.
Nu kan jeg se, hvad jeg skal. Det bryder jeg mig ikke om.
På ingen måde.
Jeg skal til venstre.
Hvis du kan bede ham om at svinge armen til venstre.
Sving armen til venstre. Straks.
Jeg vil ikke ende i den kløft.
...venstre.
Hvad du end mimede, Hammond, var ikke skidt.
Kom nu, drej, drej, drej, din skid.
Okay, kom til venstre.
Kom til venstre, min lille bjergged af en bil.
- Det er bedre. - Rettet op.
Herregud, hvad laver jeg?
Jeg var nået dertil, hvor jeg troede, jeg kunne nå ned
under egen kraft.
Det er ikke en praktisk hverdagsløsning, vel?
- Det er ikke hurtigt. - Nej.
- Og det kræver et par gravemaskienr. - Ja.
Så kører jeg.
Åh, gud.
Jeg kører sidelæns.
Ret op!
Okay. Hastighed og kraft!
Jeg er på en vej!
Hammond og May, det er jeres tur.
Det er så let, slet ikke skræmmende.
Men før vi kunne slutte os til Jeremy,
måtte vi få vores dyrebare, ni tons tunge tankvogn sikkert ned.
Hvis du skulle sænke en tankvogn ned ad en klippe,
hvilke to mennesker ville du så mindst ønske som ansvarlige?
Er vi en million procent sikre på,
- at det er sikkert? - Ikke en million, ærligt talt.
Den er tungere end jaguaren. Selv med ham i.
Okay, send den ned.
- Nej, det er for meget. - For meget. Tilbage.
Pis!
Åh, gud.
Den støj er forfærdelig.
Halvvejs bad chaufføren os om at frigøre kablerne,
så han kunne køre resten af turen på egen hånd.
Okay, jeg ved, hvordan det føles for manden i tankvognen.
Bagdelsåbnende.
Det kræver et seriøst venstresving at undgå det problem,
Jeremy havde for langt den vej.
Han skal til venstre så snart, han kan.
James, nu hvor vi er flyttet lidt længere ned ad bakken
- for første gang... - Ja?
Har du set, hvad jeg har set derovre?
Åh, gud.
Åh, nej.
Mine herrer, tankvognen er nede.
Den sidder fast, men den er nede.
Gode nyheder, venner.
Han har nået bunden. Den eksploderer ikke, hvilket er godt.
Og den forreste kofanger er faldet af,
hvilket jeg tror, vil fungere ret godt i traileren.
Det er fantastisk.
Det er virkelig... Det var virkelig imponerende.
Noget for sig. Men det er bare... Og det er ingen eksplosion, intet.
- Hvordan kom I ned? - Vi tog vejen.
- Siger du... - Ja.
Det var en overraskelse. Bag byggepladsen.
Det er derfor, de har gravemaskiner.
- De har bygget en vej. - De gjorde det. De har nået toppen.
- Det er en god vej. - Dejlig.
- Alle er her. Sikre og glade. - Jeg er ikke glad.
Alle bilerne er nede.
- Jeg kørte ned ad den. I den. - Ja.
Det var ret nemt. Det er en ny vej.
Den er dejlig. Det er frisk asfalt. Lidt sand i kanten.
Med solen på vej ned og asfalt under hjulene
ville vi nå så mange kilometer som muligt inden mørkets frembrud.
Jeg vil indrømme, at i løbet af dagen var det lidt varmt, men nu...
Den er lige over syv.
Solen er lige gået ned bag bjerget der.
Det her er en fryd. Blot 38 grader.
Da natten faldt på, kørte vi af vejen for at slå lejr,
og James og jeg antog, at hr. Wilman havde luksustelte i varevognen.
Jeg prøver at huske, om jeg nogensinde har været så irriteret.
Det er ret usselt.
Det ville ikke engang en spejder gide.
Hvor har han dem fra?
Klunsede han dem dagen efter Glastonbury-festivalen?
Jeg kan ikke... Jeg er 63.
Jeg kan dårligt røre mine knæ, slet ikke mine tæer.
Hvordan skal jeg få tøj på derinde om morgenen?
Og ved du, hvad der er dobbelt irriterende?
Nej, men fortæl.
- Hammonds telt er bedre. Ikke? - Meget.
Jeg vil aldrig kunne sove,
når jeg ved, at Hammond har det bedre seks meter væk.
Jeg har ikke brug for sådan et telt.
Udover alt det andet er det gennemsigtigt.
Gik han ind i en butik og sagde: "Hvad er det billigste telt?"
Supermarkeder påstår at genbruge deres bæreposer...
Efter en elendig nat kørte vi igen mod sydvest
ind i Afrikas hede.
Men positivt
begyndte denne del af rejsen som et stykke af himlen for bilelskere.
Først var der en rallyetape.
Og så var der, hvad der føltes som et alpinpas.
Åh, asfalt.
Jøsses! Sikken vej!
Og så...
en overflade, som vi alle absolut hader.
Gud, det er vaskebrættet.
Skidt strækning.
Lad det ende! Nu!
I tror måske ikke, det er slemt, men se.
En af mine ventilationsåbninger er blevet rystet fri.
Fra vores synspunkt var det hans mindste problem.
James, din Maserati ser meget ustabil ud.
Lidt ligesom en klovnebil.
Panelerne rasler.
Gud, jeg kan godt se, hvad du mener.
Hele karossen vibrerer.
Det er chokerende herinde.
Tror I, hr. Wilman har tænkt over
ekstra bækkener i reservevognen?
Åh, gud.
Vi har kørt 42 km på det her.
Jeg er træt af den her... vaskebrætvej.
Heldigvis kom en by med glatte veje snart til syne.
CHINGUETTI - BEFOLKNING: 4,711
TEMPERATUR 50 GRADER C
Denne by, Chinguetti, for tusind år siden,
og jeg mener for tusind år siden,
var en samlingspunkt mellem Timbuktu og kysten
og de gemte al deres litteratur her.
Hver bygning var et bibliotek. Al lærdom var i denne by.
I dag er byen delt i to ved en Wadi fuld af blødt sand.
Og at krydse den krævede tydeligvis en enorm mængde hastighed og kraft.
Hold da helt op!
Jeremy er her.
Det er et rart lille torv, ikke?
Min bil ser lidt ud... Det ser ret vindblæst ud nu.
Hvad er alt det her?
Det ved jeg ikke.
Åh, gud.
Jøsses, det er ikke godt.
Det skulle være inden i et sted.
Er det olie eller vand? Eller olie-vand? Sandet, olieagtigt vand?
Ingen af delene.
- Det er servovæske. - Hvad?
Servovæsken bliver utroligt varm
på grund af al arbejdet.
Har du set...
Jeg kan se motorhjelmen...
Det er bare temperaturen,
her er lidt for meget varme...
Det har grædt.
Ja, den har tudet lidt.
Det er noget, DB9'er er kendt for at gøre i ørkenen.
- Fakta. - Hør lige.
- Jeg ser mig om i byen. - Ja.
Jeg har noget, jeg vil se.
Hvad? Nej, hvad?
Et bibliotek.
Der er masser af biblioteker. "Bibliotheque" betyder bibliotek.
Der er tre. Der plejede at være 700.
Al lærdom,
- jeg har ret i... - Jo.
- ...blev opbevaret her. - Al arabisk lærdom.
Okay, vi ses om et øjeblik.
Grunden til, at jeg ville se mig omkring på dette historiske sted,
er, at det snart er væk.
Ørkenen...
- ...æder byen. - Hvad?
Den æder den.
For helvede da. Se.
Han slår ikke græs længere, vel?
Det er flere fod dybt, ikke meter.
- Hvorfor æder ørkenen en by? - Se lige!
Der er noget, der hedder global opvarmning.
Det har jeg hørt om.
Og på grund af den bevæger Sahara-ørkenen sig sydpå
med fire meter om året.
Så vinden bevæger sandet?
Vegetationen er ved at dø og bliver til ørken.
- Om 100 år er alt det ørken. - Borte.
Det er nok toppen af et hus.
Jeg er helt forbløffet.
- Men hør engang. - Hvad?
Det har givet mig en idé.
- Hvad? - Okay.
Du vil elske det.
I mellemtiden, på et af bibliotekerne,
blev jeg vist nogle utrolige, gamle tekster.
Der er ægte guld i den her del.
Er det guld?
Ja?
Den er forgyldt. Den.
- Ja, den her. - Det er fantastisk.
Han sagde, at en amerikansk turist besøgte ham.
Besøgte fyren på biblioteket,
og han bad om at købe den.
Hvis han ville sælge den, ville han give ham et hus i Florida.
Og han sagde nej. Det er hans oldeforældres arv.
Du gjorde det rigtige.
Det vil du ikke.
Der er varmt, klistret og bevæbnet.
Må jeg røre den 500 år gamle astronomibog?
Det er de relative bevægelser for månen og...
Jorden og Solen.
Så det er før Kopernikus,
formodentlig, det er omtrent på samme tid,
og i den arabiske verden havde de endnu ikke erkendt,
at solen var i midtpunktet.
Husk også, at...
Hvad vi taler om her, det 11. århundrede,
vores forståelse af det...
Efter at have lullet bibliotekarerne i en dyb søvn,
kom James endelig ud i sollyset.
Hej, hvordan har du det? Var det godt?
Det var sgu fantastisk.
Masser af bøger, men en af de gamle
med diagrammer om profeternes liv,
og det hele var illustrationer...
Hans humør skifter om lidt.
Hvad har I gjort?
- Hvad har I gjort? - Bare hængt ud.
Vi har gået rundt og kigget på byen.
- Nå, det. - Det har du set. Ja.
- Det var ikke os. - Nej.
- Det er... - Vi kom tilbage fra
- en anden del af byen og så det. - Ja.
Du kender støvhvirvler,
- små hvirvelvinde. - Ja.
Hvis du parkerede i krydset.
- Ja. - Jeg tror, det forstærkede effekten
i vinden og deponerede det her.
Og I så det ske?
Nej, for vi kiggede i den anden by.
Det eneste andet, vi kan tænke på,
- vi har grublet... - Ja.
...er, at de ikke har bøder her,
- hvis du parkerer midt på vejen. - Ja.
Trafikpolitiet fylder bare bilen med sand.
Det er godt.
Men sæt den ikke virker?
- Det gør den. - Hvordan får jeg det ud?
- Hvor er nøglen? - Hvor efterlod du den?
I midterkonsollen.
- Åbn dørene, så sandet falder ud. - Den er låst.
Jeg låser aldrig min bil.
I tilfælde af præcis det her.
Okay. Så giv mig en skovl, jeg henter den. Du...
Så smut.
Vi lod James håndtere sit bizarre sandstormsproblem
og satte kursen mod reservevognen,
fordi vi havde besluttet at løse problemerne
forårsaget af den skrækkelige vaskebrætsvej.
Gud, det er...
Brænder!
Tak.
Hvis du vil svejse
- eller motorsave. - Eller rollespil.
Vent nu lige.
Jeg kan bruge dem her.
Ja, det kan jeg.
Mens James sled med at tømme sin bil...
Dumt.
Fik vi travlt med vores fund i varevognen,
og snart var vores løsning på vaskebrætsvejen klar.
Jeg fandt den her i bilen.
- Det er en kultivator. - Ja.
Den virker måske, men normalt
trækkes kultivatorer bag traktoren.
Ja, men så skal jeg køre foran,
før jeg udjævner vejen.
Det går ikke.
Det ville være mere omgængeligt.
Det er jeg ikke.
- Er du ikke omgængelig? - Nej.
Det her skal gøre mit liv bedre.
Du vil nok se, at min løsning
overgår det her flere millioner gange.
Jeg aner ikke, hvorfor hr. Wilman har sat to snescootere i bilen,
når vi skal til Sahara, men jeg er glad for det.
Lad mig forklare. Okay?
I stedet for at bruge skiene,
har jeg monteret hjul foran. Men det er ikke interessant.
Det interessante er bælterne.
De suser løs foran mine hjul
og udjævner højdepunkterne
i vaskebrættet.
Så når jeg ankommer,
er det plant som et billardbord.
Og de vil lyde som to enorme båndslibere.
Præcis, det er båndslibere
monteret foran en Jaguar F-Type.
- Ja. - Off-road Jag... En F-off-roader type.
Utroligt, ikke? I stedet for at sidde i en trist celle
med en jakke, der spændes bagpå,
har du haft så mange muligheder for at realisere din sindssyge.
Der er den!
Efter de tekniske briefinger
var det tid til at sætte teorien i praksis.
Jeg hæver den.
Richard Hammond. Til fremtiden!
Jeg gætter på, at størstedelen af befolkningen i denne by
ikke har set en snescooter.
Det vil overraske dem at høre, hvad dens primære formål er.
Jeg har selvfølgelig hævet den nu.
Jeg kan sænke den hydraulisk.
Det er ligesom James Bonds Lotus.
Normalt er det en almindelig bil.
Da vi kom til vaskebrættet uden for byen,
forberedte vi vores jomfrurejse.
Snescooterne kører.
Okay, jeg gør det.
Værsgo. Sænker.
Og så kører vi.
Jeg tror sgu, det virker.
Jeg er ikke... Ja.
Jeg modellerer vejene. Jeg udjævner dem.
Jeg udjævner vejen.
Gud!
Tænk, at det her sker.
Åh, ja.
Så slapper jeg bare af her.
Og det er ikke kun mig, der drager nytte. Husk det.
Det gavner hele Afrika.
Stenene kommer. Den slynger sten op.
Ja, det kan ske.
Det er nogle store sten.
Men på trods af opstartsproblemet,
da vi stoppede nogle kilometer senere for at inspicere arbejdet,
var resultaterne ubestridelige.
Hvis du kigger på venstre side af vejen,
som vi har udjævnet, den side,
og se derefter på højre side af vejen, som vi ikke har udjævnet,
- Bevis. - Det virker.
- Du kunne køre et F1-løb her. - Snildt.
Vi valgte derefter at være offentligt mindede
og køre side om side, så vi kunne udjævne hele vejen.
Så lad os køre.
Vi kunne lave to kørebaner.
Jeg tror, vi kan gå dybere.
Jeg lærer bare at finpudse systemet.
Lort!
Åh, gud!
Jeg har aldrig set noget lignende.
Jeg så en støvsky, og så røg den over...
Der er i det mindste ingen vidner. Bortset fra folk i den lastbil.
- Jeg kører bare roligt videre. - Ja.
Nå.
Hvis jeg blokerer, ser ingen, at der mangler én.
Ja. Godt tænkt, Hammond.
Det var da unikt. Jeg er ret selvsikker.
Jeg tror, den gik i itu.
Efter den anden hændelse besluttede vi at droppe
alle vejreparationer i den nærmeste fremtid.
Oprindeligt var vores eksperiment strålende,
og så gik alt forfærdeligt forkert
i en pokkers fart.
Havde du taler klar? Det havde jeg.
Jeg vidste ikke, hvilken medalje jeg ville få.
Jeg ville få en statue og holde en TED-tale.
Nu får jeg nok ingenting,
især hvis min snescooter rammer en landsby.
Vi antog, at May ville indhente os på et tidspunkt,
så vi kørte videre.
Men da mørket faldt på, begyndte min Aston at lave ballade. Igen.
Jeg overopheder igen.
Bilen siger, at jeg skal stoppe straks.
Jeg kan ikke nå over 3. gear på grund af omdrejningerne.
Okay, Hammond.
Det kan jeg slet intet gøre ved.
Nej. Det var et suk, men du har ret.
Som min kollegas baglygter forsvandt i natten,
måtte jeg tøffe videre alene.
Det er sent, og jeg kan ikke køre langt over 30 i timen.
Gearkassen svigter. Det skifter ikke op.
Jeg sidder fast i andet.
Og kommer den over 1500 omdrejninger,
overopheder motoren.
Jeg får også advarsler, der siger,
at jeg skal tjekke batteri, afbryder, bremsesvigt, stop sikkert.
Og mit instrumentbræt er slukket. Det kom tilbage!
"SRS airbagservice haster.
"Fejl ved væltebeskyttelse. DSC-service påkrævet."
Kom nu.
Jeg får dig til lejr. Lidt arbejde.
Næste morgen blev James og jeg genforenet.
Åh, gud!
Jeg er tom.
- Godmorgen, May. - Morgen.
Kan du se, hvad der mangler?
Ja.
Jeg er bag de to andre.
De er nogle kilometer foran, jeg finder dem.
Jeg kan ikke køre videre, før jeg har ordnet bilen.
Så jeg sov her i nat, fordi jeg kan,
fordi jeg har et Aston Martin-hotel.
Aston Martin-delen fungerer ikke rigtig.
Jeg var med til lanceringen af bilen.
Jeg kan huske, da de udkom.
Den er fra præcis det punkt, hvor biler begyndte at blive klogere.
Men ikke kloge nok.
Normalt blev alt elektrisk i en bil
styret af en separat ledning,
hvilket er okay til et horn.
Men nu blev alt styret af elektronik,
så de kombinerede alt i en kæmpe, klog ledning,
der førte hele bilen rundt.
Og bilen kan mærke alt, dens bremser, dens affjedring,
Hvilket er fantastisk, indtil den ikke kan.
Så hvis den ikke kan mærke gearkassen, holder den op med at bruge den.
Et sted derinde er én lille korslutning,
der sætter hele nervesystemet i nedsmeltning.
Og det kan være alle steder.
Det, der gør det værre, er ørkenen.
Den er varm og fuld af sten og sand.
Der skal køling til.
Her er en lille radiator foran.
Det køler olie til gearkassen, som sidder bagved.
En af stenene har slået hul i radiatoren.
Det muliggør, at olien lækker ud og spredes over køleren
og blandes med sandet og danner
en mursten foran sig selv.
Så gearkassen er overophedet.
Det kunne jeg nok gøre noget ved, men hvad angår elektronikken,
må jeg bare kigge,
indtil jeg fysisk kan finde et problem at reparere.
Efter en times pillen kom jeg videre,
men Astonen var på ingen måde repareret.
Jeg kører, hvilket er godt, men jeg har ét gear,
og jeg aner ikke, hvad der sker med motoren,
for ingen målere virker. Temperatur, intet.
Og derfor kan jeg ikke skifte gear.
Jeg får ingen information, fordi den ikke får information.
Halløj. Tankvognen.
Jeg aner ikke, om jeg har brændstof, men jeg tanker.
Måleren virker ikke.
- Se. - Her er han.
Den virker!
Ja. Mere eller mindre.
Jeg giver den en pause.
- Hvor mange gear har du? - Et.
- Hvilket? - Ingen anelse.
Absolut katastrofe. Okay, brændstof.
- Jeg aner ikke, om jeg mangler. - Ja, jeg...
- Ingen målere. - Intet!
Ja. Jeg aner ikke, hvad det er.
Sådan har Bonds Aston aldrig lydt.
Den lyder strålende.
Hvor hurtigt kørte du, Bond?
"Aner det ikke. Speedometeret var itu.
"Jeg havde kun et gear."
- Ved du hvad? - Hvad?
- Vi har været her i tre dage... - Ja.
- Jeg må have drukket 60 liter vand. - Let.
Jeg har ikke tisset en gang,
og det her har opmuntret det, så jeg kan mærke det.
- Jeg tisser nu. - Også mig.
Det er unødvendigt. Solen har kogt det ud af os.
- Faktisk... - Der.
- Jeg har ikke tisset... - Ja.
...siden vi kom.
- Jeg tisser nu. - Men jeg prøver.
- Det er længe siden. - Jeg skal ikke.
Efter nogle minutter i stilling
fik vi endelig en form for succes.
Du kender de der diagrammer for tisfarve.
- De viser dig, hvor sund du er. - Ja?
Den her farve er ikke med.
Det er en tynd stråle varmt sand gennem et sugerør.
Mit er ligesom et gelænder.
Jeg kan trække det ud. Det er karamel.
Det kan jeg gøre igen om en uge.
Mit sæde er så varmt.
Tænding tændt. Instrumentbræt slukket.
Det virker. Har jeg fremdrift?
Nej. Jo, jeg har.
- Hvad var det? - Hvad fanden... Hvad?
Hvad fanden var det?
Hvad? Hvorfor skulle det...
Hvorfor bandt du den til tankvognen?
Du og jeg var...
May.
- Gjorde du det her? - Hvad?
Nogen bandt den til tankvognen.
Sæt den var sprunget?
Jeg ved, hvad det er.
De uhyggelige vejrforhold kan sammenfiltre
en løs strop i vinden og binde den fast i ting.
Det er mit hjem.
Det får jeg ikke på igen.
- Det er smadret. - Nej, hvor surt. Kom.
Så må vi se på en Aston Martin DB9
køre gennem ørkenen, og ikke...
- en Metrocab. - Det her er arbejdsmobning.
Det var ikke mig. Jeg pissede... Eiler det var ikke pis.
Jeg skubbede karameller ud af min krop.
Det er en smuk bil, Hammond.
Hold kæft.
I dag var vores plan at nå hovedstaden Nouakchott.
CHOUM - NOUAKCHOTT MAURETANIEN
Og eftersom vi ikke mente, det burde tage så længe,
foreslog jeg en kulturel afledning.
Jeg talte i går med
en gammel kvinde uden for biblioteket,
og hun sagde, at hvis vi fortsætter ad denne vej,
når vi et enormt øje i ørkenen.
Hvad?
Tilsyneladende kaldes det Afrikas øje.
Det formodes at være det mest fantastiske på Jorden.
Er det?
Det er en mærkelig geologisk begivenhed.
Nogle siger, det er Atlantis.
Det var faktisk... Ingen kendte til det,
før Apollo-astronauterne så det fra rummet.
Virkelig?
Det lyder usandsynligt, men det sagde hun.
Ville hun også sælge magiske bønner?
Hvis vi øger tempoet lidt,
har vi tid til at lede lidt efter det.
Det kan jeg ikke. Jeg har ét gear.
May og jeg kan agere spejdere ved at øge tempoet.
Og når vi finder det, ringer vi.
Hvis I også finder et ekstra telt, takker jeg.
Til Afrikas øje. Her kommer jeg!
Den kompressor. Spis! Spis brændstof!
Hvad er der ellers derude med det gigantiske øje?
En kæmpe næse.
Jeg ved, der er et par kæmpe klokker derude.
Efter at have gjort godt fremskridt på den glatte asfalt,
nærmede James og jeg os det mystiske øje.
Hvis man skal tro på den gamle dame,
er det kæmpe øje et sted her.
Der er ikke et øje.
Det siger du ikke, når du når op på bakken.
Og der er et enormt øje. Bare vent.
Et par kilometer bagude
blev min chance for at nå de andre mindre.
Målerne tændte lige, og det er skidt nyt,
temperaturen er så høj.
Jeg kan kun køre efter, hvad lyden siger,
er 2.000 omdrejninger i mit ene gear,
og jeg træner til at klappe mit tag op.
Jeg stopper på det her storslåede landsbytorv,
fordi jeg bliver stegt.
Jeg giver op.
De kan køre uden tag. Jeg er ikke modig nok.
Du må ikke sidde fast.
Gud. Nej, det er ikke acceptabelt.
Herregud, jeg har lige...
Det er styrtbøjlen, der klapper ud i en ulykke.
Godt.
Flot.
Men det kan ikke ske igen, vel? Den er væk.
Lad os se.
Jeg prøvede bare at starte den, og det er...
Tingene blev lynhurtigt meget værre.
I mellemtiden, dybt inde i ørkenen,
havde vi stadig ikke fundet, hvad vi ledte efter.
Intet øje, intet øje, intet øje.
Kameler, kameløjne, men ingen øjne.
Jøsses. Sikken frygtelig støj.
Hvad er meningen med det her, Clarkson? Her er ingen kæmpe øjne.
Vi ødelægger bare bilerne.
For lidt mere vedholdenhed, hvis vi når over kammen der,
er det der.
Pis!
Pik.
Jeg sidder fast, og det er din skyld.
Alt det om at se det fra rummet.
Tænk på Den kinesiske mur,
"man kan se den fra rummet."
Det kan man også ved siden af den.
Det er der. Du vil bare ikke lade mig kigge efter det.
Eller også var det eventyr, sigøjneren fortalte dig,
fordi du havde givet hende 1,50 pund.
Okay, fint. Vi stopper.
Jeg kan ikke lide det, men det gør vi.
Du giver op i at lede efter et øje midt i Afrika.
- Det er et kæmpe øje. - Hvad? Men hvor stort?
Nå, det er... Den måde, hun beskrev det på, som, massiv enorm.
- Og hvor er Hammond? - Godt spørgsmål.
Han gider vel ikke kigge efter øjet.
For han tror bare, det er...
Jeg ved, det nok er nyttesløst, men...
Slet intet signal.
Det hjælper ikke.
Der er intet, der lækker stort,
men det forklarer heller ikke,
at nøglen bare er død.
Det må være elektrisk.
Hvis dens svagelige hjerne fra 2005 har givet op,
er jeg færdig.
Den eneste anden ting, batteriet.
Det er ikke dødt, vel?
Men det er bagved...
...det her sæde.
Du godeste! Frelse!
Nej. Lad mig tjekke.
Den strømførende batteriterminal er løs.
Den har rystet sig løs. Den sad sådan.
Jeg kom i gang, og der var flere gode nyheder,
fordi gearkassen havde besluttet sig for faktisk at være en gearkasse igen.
Aston Martin! Ja.
Jeg har gear og det hele.
I mellemtiden, på vej tilbage til hovedvejen,
var May og jeg bleve distraheret af noget, vi havde fundet.
Det her.
For hulen da, se!
Se lige.
Og Jesus græd!
Er det en oase?
Ingen kan se, at jeg er englænder.
Vent.
Kom og sid ned, jeg har lige det rigtige at høre.
Jeg kan ikke finde noget til at mindes...
Richard Hammonds undergang.
Gordon Lightfoot døde også i dag, så...
- Gjorde han det? - Ja.
For at give jer en idé om, hvor tomt Mauretanien er.
har jeg kørt 160 km her på hovedvejen,
tværs over landet,
og jeg har ikke set én anden bil. Ikke én. Intet.
Det er bare... Det gør ondt i hovedet.
Størrelsen og tomheden.
Jeg tror, det er en vansiret Aston Martin...
Ja, det er det.
Mine kolleger indhentede mig,
lige som min hjemsøgte bil begyndte at gøre knuder igen.
Jeg har mistet gearkassen.
Nu bipper den!
Hvorfor gik mine vinduer op?
Hvorfor er min... Det bad jeg ikke om.
Hvorfor åbnes mine vinduer?
Den er aktivt ulydig og plager mig nu.
Den har åbnet vinduerne og fjernet evnen til at skifte gear.
Ledsaget af et vanvittigt bip.
Jeg troede, at bippet måske skete,
fordi bilen ikke troede, at mit tag var ordentligt sikret.
Så jeg stoppede for at teste min teori.
Skiderik!
Det bipper stadig.
Meget bekvemt tag. Tryk på knappen, så lukker det,
og så skal du ud og hoppe på det.
Man siger jo, at folk bliver vanvittige i ørkenen.
Hvad med i midten?
Sikket fjols.
Bare stop med at bippe! Det er okay!
Troede du, at du var i andet gear?
Den viser det ikke, men det tror jeg, ja.
Men kører jeg hurtigere, overopheder den hurtigt.
James, igen har vi et dilemma, ikke?
Vi kører til kysten med 60 i timen
eller lader være.
Lad mig tygge lidt på den.
Jeg nåede samme slutning.
Sikke nogle skiderikker.
Der var stadig 320 km til hovedstaden.
Så James og jeg stoppede i en lille by
for at møde tankvognen.
Og vi fik en uventet bonus.
- Det er en landingsbane. - Ja.
Jeg tænker bare, måske...
Mens vi venter på Hammond,
kan vi lave nogle bilting i vores bilprogram.
Hvad tænker du?
Jeg tænker på et drag race.
Sikken god idé.
Det ville da være interessant.
Jeg har villet vide det.
Du har flere kræfter. Du har...
Flere kræfter, 434, men jeg vejer mere.
- Du har 434 hestekræfter... - Ja.
Jeg har 375. Hvor meget vejer den?
To tons.
Min vejer 1,6.
Ja. Interessant.
Interessant eksperiment for de damer og herrer.
Ja.
Og med det på plads kørte vi til landingsbandens ende,
satte noget drag race-udstyr op
og gjorde os klar.
Okay, hvad har jeg brug for? Sportindstilling, ja.
Traction control fra.
Jeg er i manuel, men grundet mine unikke modifikationer
kan jeg ikke ændre programmerne.
Grundet den unikke måde, du fyldte min bil med sand,
har jeg knas med knapperne, men den er der.
Vent. Se, hvem der er her.
Terminator 3: Rise of the Machines.
- Lige i tide. - Hvad?
- Lige i tide. - Til hvad?
Drag race.
Det er jeg ikke helt i stand til.
Sluk den.
Nej, det er uklogt.
Hvorfor ikke?
Fordi den nok aldrig starter igen.
Vi var ved at starte et meget intenst drag race.
Har du set Terminator 3?
Folk har undret sig i mange år,
hvornår ville Skynet blive selvbevidst?
I en Aston Martin kørt af dig i Mauretanien.
Ingen så det komme.
Hvad hvis denne idiot lærer at kommunikere med andre maskiner?
- Det er idiotisk, ikke? - Det er en idiot!
- Hammond. - Hvad?
Hvad er det?
Hvad fanden laver den her?
Er det en af dine?
- Hvad mener du? - Hvad er kan det ellers være?
Hvor langt har den kørt?
Siden han slap den løs.
Det er 240 km siden.
- Kors! - Du slap den ud i ørkenen.
- Du... - Hvad er det?
Jøsses!
- Det var din skyld. - Hvad?
- Det var din snescooter! - Han har ret.
- Der er ikke andre. - Jeg kunne da ikke vide,
at den ville ramme en tankvogn 240 km væk!
- Du slap den ud i naturen! - Den slap væk!
- Vi skulle opføre os ordentligt. - Ja.
Lad os smutte.
- Ja, vi burde gå. - Ja.
- Temmelig hurtigt? - Ja.
Skift nu gear.
Skift gear nu.
Nu er det tid. Det er... Nu er det tid.
Ikke modsige mig. Det er nu!
James og jeg holdt et friskt tempo
og fik så stor afstand mellem os og eksplosionen, som vi kunne.
Og snart blev vi opslugt
af den skarpe skønhed i vores omgivelser.
Udsigten på begge sider, især den side,
er spektakulær.
Det er næsten som sneklitter,
så lyst er sandet.
Det er fantastisk.
Min temperatur er faldet til 37.
Ja, jeg er nede på 38.
Godt, det er jo helt køligt.
Til sidst ankom Jeremy og jeg til hovedstaden,
hvor det snart blev klart, at vi er ikke så velkendte,
som vi er i andre dele af verden.
Richard!
Jeg blev lige kaldt Richard.
Hvis den unge mand ville se den rigtige Richard,
måtte han vente længe,
sådan som Hammond og Terminatoren klarede sig.
Kom tilbage. Funger, din idiot.
Kan vi ikke... Okay, det er din gearkasse.
Kan vi tænke på det som vores gearkasse?
Vi deler en gearkasse.
Centrallåsen gik lige af.
Det låste lige dørene.
Flere timer senere
drev Skynet min ét-gearede bil ind i Nouakchott,
hvor der var god nok wi-fi
til at forbinde bilens defekte hjerne
til en diagnostisk computer.
Ja, 320 km i ét gear.
ASTON MARTIN DIAGNOSESYSTEM
Jeg taler med computeren i ettaller og nuller.
Sproget, den forstår.
Nu skal jeg se, hvorfor den går i panik.
Det bekymrer sig om meget. Gud!
Passagerdørsmodul...
Den er bekymret for døren. Bekymr dig om gearkassen.
Global positioneringsmodul. Derfor var jeg i Nottingham.
Jeg tror ikke på, at de fleste af dem er mekaniske fejl.
Intet er gået galt. Den er bare blevet vred.
Hvis jeg trykker her...
Det er "tag det roligt"-knappen.
Jeg gør det.
Glem det. Det rydder dem.
Giv mig kontrol over bilen.
Og lad mig køre.
Så... Forhåbentlig... Jeg kan ikke kigge.
Ja! Sådan!
Men det er ikke noget at pibe over.
Så jeg tror, jeg har gear.
NOUAKCHOTT - BEFOLKNING 1,5 MIO
Næste morgen, da vi satte ud for at se byen,
var sandhedens øjeblik.
Den skiftede gear!
Jeg har gear! Den skiftede gear.
John Connor, du kæmper imod.
Åh, ja!
Vores mål var lidt sightseeing, men straks
blev vi distraheret af den heroiske glans af Mauretaniens biler.
Ja. Affjedringen er gået.
Han kørte lige galt.
Var det det, lyden var?
En forklaring på nogle af de ulykker, der skete med denne bil,
er, at man ikke kan se ud.
Hvornår holder det op med at være en bil?
Når den holder op med at køre. Indtil da er det en bil.
En dag forsvinder den bare, mens den kører.
- Det var ikke godt. - Okay.
Den har ingen AC.
- Den fortsætter. - Se den.
Det er fantastisk. Han kan ikke stoppe.
- Han skal holde fast i døren. - Der er én til.
Jeg kan godt lide fodgængersikkerhedsfunktionen.
Men det virker! Det er...
Hammond, du er bekymret for din Aston.
Det er derfor, jeg ikke kan brokke mig.
- Jeg er kun begyndt! - Du skal...
Efter at have nydt de mauretanske krigsheste
besluttede vi at gå på café for en kop
varmt, brunt vand.
Hvordan ser et synscenter ud her, monstro?
Usynligt. Mercedes! Der, se!
- Hvert panel mere end bare én gang. - Ikke bare én gang.
Åh, ja, det er et helt livs arbejde.
Og John, hvordan går det med din bil? Eller vinder Skynet stadig?
Jeg kæmper imod, og den kæmper tilbage.
Har den sagt: "Er du Sarah Connor?"
Kan jeg mon blive en del af Borg og bekæmpe den direkte?
Den er fed.
- Se lige. - Fantastisk.
- Se den. - Den er flot!
- Flot. - Cruiser med armen ud af vinduet.
Det er ikke te, men det er ret godt.
Og det vil selv du sige.
Der er måske te i.
- Jeg vil hellere have en øl. - Hvad?
En øl.
På den front ved jeg...
at der er en bevillingsløs kæde i alle storbyer,
og selv i et tørlagt, muslimsk land som det her,
der er meget tørlagt, hvor man altid kan få en gin og tonic
eller en forfriskende fadøl.
- En bevillingsløs her. Hvad? - Alle steder.
Det hedder den britiske ambassade.
Gør den?
- Mærkeligt. - Det er britisk grund.
- Så vi kan... - Ja.
De er nødt til at byde os velkommen, måske ikke dig,
og så kan vi få en forfriskende drink.
- Hvor er den? - Drik din te.
Jeg vil ikke.
Hammond insisterede, så jeg fandt ambassadens nummer,
fik en aftale, og vi kørte straks derover.
Det her er det bedste ved jobbet.
At komme til en by som denne.
Rusen ved sådan en by.
Gordon Bennett!
Hammond har været ude for en ulykke.
Han har lige ramt min Aston!
Åh, nej, nogen har ramt hans pletfri DB9.
Kør forsigtigere, Hammond.
Det var ikke mig. Han kørte bare.
Mine damer og herrer, vi har en vinder.
Jeg har ingen idé om, hvad det er eller var.
Jeg ved helt oprigtigt ikke, hvad det var.
Ingen anelse. Det var en stationcar.
Det er slut på vores bilspil,
for den kan vi bare ikke slå.
Efter et par ulykkesfrie kilometer nåede vi den britiske ambassade.
Det er her, gutter. Her er vores klub.
Tiltaler man dem som "Deres ambassadør" eller noget?
Ja, "Deres højærværdighed."
Eller hvad med bare "Udlejer"?
Gin!
Men hør.
Det er høfligt, når nogen tilbyder en drink.
Man siger nej, og de siger: "Er du sikker?"
Så kigger man på uret og siger:
"Okay, måske bare én."
Men sig ikke ja straks,
ikke noget "en gin og tonic?" "Ja!"
- Det er høfligt. - Præcis.
Jeg kan kun tænke på gin.
GÆSTEBOG
Det er da pænt, ikke?
Det er kun briterne, der gør det.
Der er en græsplæne!
Der er en bar, men kig ikke på den.
- Hej! - Godmorgen.
Godmorgen. Hvordan går det? Colin Wells.
Rart at møde jer.
- I ser godt ud. - Ja.
Han kæmpede mod Terminatoren hele natten, derfor trøjen.
Med succes.
- Kom indenfor. - Tak.
- Hvordan har det gået? - Ret godt.
For os to...
Vi var forvirrede, da vi hørte, at vi skulle til Mauretanien,
for mens vi er ret berejste,
var vi... Eller han troede ikke på, at det fandtes.
- Han troede, det var en C.S. Lewis-idé. - Ja.
Hvad følte du, da du fik din stilling?
Meget glad.
- Jeg ville hertil. - Ville du?
Jeg ville hertil...
Kendte du det?
Ja. Mange troede, jeg skulle til Mauritius,
- da jeg sagde Mauretanien. - Præcis.
"Ja, jeg har Mauritius! Mauretanien?"
Jeg burde byde jer på en drink,
- undskyld. - Ja, tak.
Vil I have en drink? Vi har et godt udvalg af te her,
hvis det ville være... Lyder det okay?
- Jeg har English Breakfast, Ceylon. - Nej...
- Te, ja. - Ja, dejligt.
Jeg bestiller lige én.
- Undskyld mig. - Tak. Det er meget gæstfrit.
- Se nu. - Det er din skyld!
- Min? - Du gjorde det forkert.
Lad som om det tilhører Storbritannien.
Har vi tjekket, at han drikker?
Det er usandsynligt, at en ambassadør ikke...
Har du set ham?
Det er ikke en mand, der altid har drukket vand.
- Hvis vi havde sagt... - Kan vi få en drink?
"Dejligt, kan jeg få noget at drikke?"
Enig. Mine gode manerer har sat os i fedtefadet.
Ja.
Må jeg spørge, mens vi er alene,
da du er en Jaguar-chauffør, Hvilket maleri tager du hjem med?
Her er nogle ret pæne.
- Hvor skal du hen? - Venner!
Jeg har ødelagt det helt.
Det er hans Ferrero Rocher.
- Dit fjols. - Det er...
Det er ikke særlig...
De er trænet til at være elegante.
de er kloge og seje, og du har væltet
- deres Ferrero Rocher. - Hurtigt, før han kommer!
I den rigtige rækkefølge.
- Jeg burde ikke grine. - Du har trådt på den.
Jeg har ikke trådt på den.
- De er ret pæne. - Nogen har.
Hurtigt, sæt jer ned.
Undskyld, jeg er langsom.
Det er en... Det er en ret fin kande.
Ja, det er vores officielle porcelæn.
Lige, hvad jeg ønskede mig. Te.
- Meget forfriskende, ikke? - Jo.
Mange tak.
Efter en høflig kande eller to...
undskyldte vi os og fortsatte vores tur rundt i byen.
Lad os skifte gear igen.
Lad os gøre det igen. Kom nu.
Endnu et gearskift.
Snart fandt vi noget ret spændende.
Hvad sker der her?
Det er en meget bred vej.
Jeg ved, hvad det er.
Hvad?
De byggede en lufthavn lige ved siden af byen,
og så voksede byen og oversvømmede lufthavnen,
og nu står de med en landingsbane midt i hovedstaden.
- Ja, der er mere by derovre. - Ja.
- Den er ikke på kanten. Det er i den. - Nej.
Er det ikke en glimrende mulighed for,
hvad vi ikke nåede forleden, et drag race?
- Jo! - Landingsbaner er faktisk til drag race.
- Og han... - Han er repareret.
Du kan deltage.
Jeg har ikke diskuteret det med ondskabens kræfter,
men jeg prøver gerne.
Da landingsbanen var så tom som enhver anden forladt landingsbane,
besluttede vi, at vi var klar.
Sport, traction control fra,
brug padlerne, solbrillerne ned, vinduer op. Klar.
Den har fjernet sport mode.
Den har besluttet, at jeg ikke må få den.
Nu må jeg gerne. Tak, herre.
V-6, V-8, V-12.
Hvilken er hurtigst?
God start fra Jaguaren.
Min bil er hurtig!
Et gear, to gear, strålende! Den virker!
Vent nu lige.
Det er trafik.
Der er trafik på landingsbanen! Hold da kæft!
Galning!
Hvad fanden...
Lort.
Du gode Gud!
Det er en... Jeg ville ramme den!
Kors!
Det var det mærkeligste drag race, jeg har prøvet.
Men det er ikke en tom landingsbane, vel?
Jeg tror, det er en vej nu.
Det gør vi ikke igen.
Tak for bremserne, da jeg havde brug for dem.
Jeg er meget taknemmelig. Tak.
Næste morgen var vi tidligt oppe,
fordi det var tid til at forlade Nouakchott.
De lastbiler er fyldt med sand. Hvem vil de sælge det til?
De har noget dejligt sand til salg.
Der er store bunker.
Hvis du ikke kunne lide sandet tidligere, er der sand der.
Meget konkurrencedygtigt marked.
Hvorfor sælger de sand?
Man skal bare gå ti meter.
Derefter forlod vi hovedstaden på vej mod syd mod Senegal.
NOUAKCHOTT - MAURETANIEN DAKAR - SENEGAL
Og efter et par timer begyndte vi at lægge mærke til
en forandring i vores omgivelser.
Jeg ville ikke kalde det frodigt,
men det er mindre ufrugtbart end noget, vi har set indtil videre.
Jeg tror, vi er meget tæt på kanten af Sahara-ørkenen her.
Er det køer til højre?
Mange køer. Det er en flok. Det bliver bestemt opdrættet.
Se.
Og det fortæller mig, at vi har krydset Sahara.
Goddag, køer. Se lige jer!
Græs. Jeg kører på græs for første gang
i det, der føles som 500 år.
Hvad vi leder efter, er en grænse til Senegal.
Der må være et kontrolpunkt. Og ind med os.
Vi kørte længere og længere langs utallige spor,
men selv efter en time
havde vi stadig ikke fundet noget, det så det mindste officielt ud.
Hvor er den pokkers grænse?
Jeg forventede et hegn og et kontrolpunkt, måske?
Ja, pas og så videre. Helt sikkert.
Endelig syntes vores søgning at bære frugt.
Det må være en grænseby. Det må det være.
Åh, nej.
Jeg har en forfærdelig fornemmelse.
Houston...
Vi har et problem.
Jeg tror, det er grænsen.
Jeremy, der er en stor flod i vejen.
Grænsen er lidt mere flod-agtig, end jeg forventede.
- Jeg ventede et hegn. - Ja.
Det er okay.
- Der er en bro. - Jeg ringer.
"Broer i nærheden af mig"?
Der er en vej.
Bedste opdagelsesrejsende.
Vent, der er en by.
- Ingen bro. - Ingen bro.
Jøsses, hvordan kommer du til...
Så ingen kører dertil?
Nej.
Jeg har rykket den 160 km
op ad floden, og der er ingen bro.
Det er netop derfor, folk bruger floder som grænser.
Kan vi få bilerne på... Nej.
- På den? - Den der...
To af de både, tænkte jeg.
Men både som... Vent lige.
Sæt vi byggede en båd?
- Af støv eller sand. - Ikke en ark.
Jeg mener bare, en...
Hvad har vi her? To, fire, seks, næsten seks tons bil.
Det skal bare være en platform.
Hvad kan I se en fandens masse af?
Hvor I end står?
Hvad har jeg set, siden jeg kom?
- Støv. - Sand.
- Geder. - Kameler.
Det er det.
- Og en anden ting. - Sand, der er kameler.
I stort antal.
- Plastflasker. - Ja.
- Fladede plastflasker. - Ja, men... masser...
Vi har lige kørt over den. Hvad hvis vi finder... Nå, find...
Samler så mange, som vi kan.
Ja, en, to, tre, fire...
De er derovre. De er overalt.
God pointe.
Og vi bygger... Hvis vi kunne få... Hvad gør de med... Se, net.
- Du foreslår, at vi skaffer et fiskenet. - Ja.
- Fylder det med plastflasker. - Ja.
- Det ville flyde. - Ja.
- Så sætter vi en bil på den. - Ja.
Det ville ikke flyde.
- Jo, med nok flasker. - Præcis.
- Det er bare fysik. - Ikke ondt og uforudsigeligt.
- Ligesom tyngdekraft. - Hvad?
- Opdrift. - Jo.
- Arkimedes. Vi forstår... - Matematik.
Hvis det ikke var uforudsigeligt, ville ingen drukne.
Vi har vidst det siden antikken.
Og reglerne fungerer stadig.
Vi rydder også op.
- Det er jeg enig i. - Sandt.
VI efterlader det bedre.
Skal vi så sætte musikken på?
På med musikken.
Den kunne være nyttig.
Perfekt.
Jeg må ligge ned.
Nej, okay? Jeg er ikke interesseret.
Åh, ja.
Efter at have brugt tusinder af pund på en licens til at bruge A-Team-musikken
var vores flåde endelig færdig.
Og for at teste den besluttede vi
at sende reserve-varevognen først.
- Vi har trukket en skare. - Ja.
For at se os drukne, hvilket vi vil.
- Nej, de bliver skuffede. - Jo.
- Clarkson. - Hvad?
- Lige tilbage? Er der plads? - Ja, lige tilbage.
- Nå. - Det er min idé.
- Ja. - Så jeg er kaptajn.
- Job. - Ja.
Der er tre. Jeg følger vognen.
Jeg kører den af derovre. James, du står foran.
Når vi ankommer,
- får du os i land. - Okay.
Jeremy, du betjener motoren.
Men jeg vil lige gøre det klart,
- jeg tror ikke, det virker. - Det gør det.
Nej, hør nu. Virkelig.
Ingen tossestreger,
fordi der er en sygdom... Det er en parasit.
Schistosomiasis.
Vi skriver det nederst, så kan I google det.
Så ved I, det ikke er løgn.
I Senegal-floden, den her. Det er en parasit.
Hvis du går i vandet, vil den fastgøre sig til din hud,
grave dig gennem dit kød, ind i din blodbane,
hvor det transporteres til din lever og dine tarme,
hvor den lægger sine æg.
Hop ikke i. Uanset hvad der sker, vil vi...
Vi når derover.
Det er lige der. Se.
Starter motoren.
HMS Lort er afsted!
Ivrige efter en komisk kæntring
gav de lokale os med glæde et skub.
- Åh, ja. - Ja. Vi sejler.
Hvis du kan vende os, når vi kommer derud.
Okay, kaptajn.
Det føles underligt at kalde Richard Hammond "kaptajn."
Jeg gør det, for når det går galt, er det ikke min skyld.
Det er meget langsomt, men det går.
Langsomt og stabilt.
- Slap af. - Når vi vender, tager det fart.
Gid jeg havde en stol.
Fronten vender.
- Fronten... - Åh, lort!
Se, om du kan starte den.
Okay, prøver motoren. Venner.
- Vi har tabt... - Hvad?
Ingenting. Ikke... Ikke gå i panik.
Hvad har vi tabt?
Flaskerne er faldet af.
- Hvad? - Hvad?
Vi er faktisk... Nej, det er ikke, som om vi synker.
- Det gør vi. - Stil jer på den anden side.
- Så langt ud, som I kan. - Kors.
Hvem bandt dem?
Jeremy. Den synker virkelig.
- Motoren er begyndt. - Fremragende. Mod kysten.
Jeg prøver at få os tilbage.
Okay, jeg tror, du har ret. Vi lærer af dette.
- Hvad med den anden side? - Den synker.
Vi brude være okay.
- Den er død igen! - Jøsses!
- Synker den... - Meget hurtigere.
Åh, nej.
Vi må hellere forlade skuden.
Kan du give mig en vandflaske?
- James. - Giv mig en vandflaske.
Det virker ikke.
- Jeg tror ikke på det. - Jeg er kaptajnen. Glem det.
- Hammond, du er kaptajnen. - Undskyld.
Tak. Jeg er stadig på.
James, den ruller, du skal væk.
De graver.
De graver sig ind i mig.
Jeg er John Hurt.
Den er sunket... Åh, gud!
- Er den væk? - Den er væk.
- Væk. - Nej da.
Jeg er okay.
- Nå, du kan gå derfra. - Du kan gå derfra.
Det siger I...
Bevæg fødderne, ellers synker du ned i mudderet.
- Er det afføring? - Ja, det hele er afføring.
Og jeg har indtaget...
- Meget af det? - ...meget.
- Okay. - Du er alene.
Du får brug for antibiotika.
En stor nålfuld.
Må jeg bare påpege noget andet?
Vi har mistet vores varevogn.
Okay, det er slemt.
men vi har allerede nok materialer til at bygge flåder til bilerne.
Så vi er ikke ude endnu.
- Hvad snakker han om? - Nå, der er fejl
med den særlige indsats, ja.
- Ja. - Vi ved, at vi kan gøre det bedre.
Så snart I er tørre,
er der kun én ting at gøre.
Nej. Det er at sætte musik på.
Hvad?
Vi er stadig nødt til at komme over.
Jeg ved, du har det hårdt.
- Ja. - Også mig.
- Du er 63 og fuld af biller. - Ja. I min lever.
Og du får kronisk diarré i den næste uge.
- Men derovre er der en bar. - Ja.
- Det er der ikke her. - Ja.
- Vi går derover, vi er i baren. - Ja.
- Så vi starter musikken. - Ja.
Start musikken.
LORTEKASSE
Dagen efter var vi klar til grænseovergang 2.0.
Vi har haft nogle kompleksiteter, indrømmet.
For man skal holde fronten af bilen ude af vandet.
Men baghjulene skal lige røre vandet,
fordi vi har knyttet padler til dem som skruer,
som vil give os bevægelse fremad eller baglæns.
Styring?
Nå, der er... Der er et ror her,
som er fastgjort til en slags håndtag
ved dørspejlet der.
Og det vil ikke fungere.
James og Richard tror det. Det tror jeg ikke.
Det her er genialt.
James, tror du, det vil fungere?
James, tror du, det vil fungere, sørger Jeremy.
- James May. - Hvad?
Tror du, det fungerer?
Hvad?
Han er så gammel.
Tror du, det kommer til at fungere?
Ja.
Okay, jeg giver det en chance. I gear.
Spændte på en gentagelse af gårsdagens katastrofe
var de lokale endnu mere ivrige efter at hjælpe os på vej.
Ned med roret.
Rør ikke ved rattet, idiot. Det gør ikke noget.
Hej!
Hvad jeg ser, Richard Hammond, er du og DB9 på en...
Nej, din egoistiske mand.
Vores landingssted på den senegalesiske side
var en lille strand kun 400 meter væk.
MAURETANIEN - 400M - SENEGAL
Så jeg udfører et perfekt buet sving
op på landingsstranden, kører op, viser mit pas, Senegal, øl.
Men vi opdagede hurtigt, at for en gangs skyld havde Jeremy ret.
Styringen virkede ikke.
Jeg kan ikke dreje til venstre.
Jeg drejer til venstre selv med fuldt højre ror.
Min drejer ikke til højre.
Kun til venstre.
Jeg vil gerne forklare, mine damer og herrer,
at jeg når over, men det gør jeg ikke.
Jeg er tilbage, hvor jeg startede.
Kom nu, din skiderik.
Hjælp. Jeg er i sivene!
Mayday. Pis!
Fuld bak.
Nej, din...
Vi har bygget vandcykler, ikke?
Ja, men med gode mærker på bagsmækken.
I den næste time sejlede vi rundt, og formåede at være alle steder
bortset fra stranden, vi var på vej mod.
Jeg driver sidelæns i den forkerte retning.
Jeg har lavet to enorme u-vendinger.
De lokale tror, at vi er bindegale.
Den fører mig tilbage til Mauretanien.
Jeg vil ikke til Mauretanien.
Ved nogen, hvad der er den vej, for jeg ender der.
Havet.
Jeg sidder helt fast i et hjørne med vægge på to sider.
Vend, din skiderik, vend.
Jeg elsker, at hun bare vasker tøj. Som om det sker hver eneste dag.
Nej, for helvede.
Åh, gud.
Hold op med at ramme mig!
Jeg er tilbage i sivet!
Har nogen haft den rigtige kurs?
Nej.
Efter at have befriet mig fra sivene
gjorde jeg en vigtig, styrerelateret opdagelse.
Hvis I sejler utroligt langsomt, sneglefart,
drejer I til højre. Hvis I øger farten, drejer I til venstre.
Da vi alle brugte min nye opdagelse,
var vi snart på vej i den rigtige retning.
Ja.
Jeg gør det. Jeg er på vej mod kysten.
Kør, kør.
Jeg kan lugte øl.
Jeg er intelligent, så jeg vidste, at det krævede kræfter at komme i land.
Så jeg løftede taget for at beskytte mit hoved mod parasitterne.
Flot.
Jeg er der næsten.
Til venstre for en gangs skyld.
Jeg har ramt bredden.
Vores forhjul er i Senegal, tæller det?
Vi er helt sikkert i Senegal.
Der er arbejde at gøre
for at gøre dem til normale landkøretøjer igen,
men der er noget vigtigere først.
I to er forskellige for mig.
Jeg ser på det, og jeg tænker bare:
"Sikken opfindelse."
At se på det og nyde det
er lige så behageligt som at drikke det.
Se kondensen på glasset, se boblerne,
se... Nyd forventningen.
For i mit sind er det lige så godt.
Visuelt er dette en god oplevelse. Oralt er det irriterende.
- Irriterende? - Jeg er bare...
At se skønhed, høre fjolser.
Det er klart, at vi besluttede at få mere end en.
Så mens Hammond fik næste omgang,
smuttede jeg ud og lavede lidt Terminator-numre med hans bil.
Hvis jeg Bluetoother min telefon til denne højttaler
og gemmer den i Hammonds bil,
kan jeg afspille beskeder,
og han vil tro, at hans bil taler til ham.
Næste morgen mødtes vi igen for at fortsætte vores rejse.
Nå.
Stig ud.
Hvad fanden var det?
Min bil bad mig lige om at stige ud.
- Nej. - Den sagde, jeg skulle stige ud.
Det ville jeg også sige, hvis jeg var en bil...
Stig ud.
- Hører du det? - Det hørte jeg.
Det er underligt, ikke?
- Var du i computeren forleden aften? - Ja.
- Det er problemet. - Det var intimt.
Nå, videre.
Jeg vidste det.
Barn.
Hej.
Senegal. Sikken velkomst.
Vi var nu kun et par hundrede lette kilometer fra målstregen i Dakar.
Og med vores episke tur så tæt på slutningen,
virkede det som et godt tidspunkt at reflektere over maskinerne,
der havde bragt os hertil.
Vi spurgte i starten af programmet,
om det ville være muligt at bygge
en rallyraid Dakar-ørkenracerbil
for mindre end en Lamborghini Huracán Sterrato.
Og svaret er ja.
Bare ja.
Jeg er forbløffet over denne bil. Helt forbløffet,
fordi den har kæmpet sig op ad stenede skråninger,
det har været på tværs af floder, den har suset over klitter.
Og i modsætning til Astonen, som er besat af djævelen,
og Maseratien, som under huden falder fra hinanden,
har den her ingen fejl haft.
Jeg har været glad for biler, vi har brugt på disse eventyr før,
men ikke så glad, som jeg er for den her.
Jeg kommer til at savne den, når jeg kommer til Dakar.
Virkelig savne den.
Hvis jeg havde sagt i starten, at jeg ville tage en eksotisk bil
fra en italiensk småproducent og modificere den
og køre den gennem en ørken,
ville du nok sige: "Nej, du gør ej."
Men her er vi. Den er her!
På vej til Dakar,
slutpunktet for det mest dramatiske og udmattende race i verden.
Og lad os ikke glemme, at min er den klart smukkeste af de tre biler,
og min er den eneste, der ser bedre ud nu end som standard.
Jeg har faktisk forbedret originalen.
Vinder!
I forestiller jer nok, at jeg ville få svært ved at argumentere for,
at jeg har forbedret min Aston Martin DB9 Volante
ved at gøre den til en rally-racer, men hold fast.
Hvis jeg ikke havde gjort det, ville denne bil, efterladt uændret,
bare have fortsat med at leve i Peterborough
og pendlet mellem forstadshjem
og en mellemstor handelsejendom.
Med ture nu og da til golfbanen.
Den ville skinne, men blive, hvad den er,
et lettere forældet
langsomt falmende eksempel af en engang storslået grand tourer.
Ved at gøre, hvad jeg har gjort,
tog jeg den med herud og gjorde noget utroligt.
Og disse oplevelser er nu skrevet
på tværs af den i skrammer og buler og revner.
De er dens livline, dens smilerynker.
Og jeg elsker den.
Jeg gjorde den speciel. Den var ikke speciel. Nu er den.
Vi ramte kysten i den overraskende smukke by Saint-Louis
og drejede sydpå parallelt med Atlanterhavet.
Hvilket gav mig en idé.
Skal vi ikke køre ind i Dakar på stranden, som de plejede at gøre?
I rallyet. Det endte på stranden.
Ja!
Naturligvis havde mine kolleger ingen indvendinger overhovedet.
Så vi kørte ud på sandet til de sidste 110 km,
ligesom fortidens racere havde gjort.
Kompressor aktiveret.
Se lige.
Paris-Dakar. Det her er målstregen.
Det vil være for de øjeblikke,
at folk udholdt lidelsen og vanskeligheden ved at Paris-Dakar.
Det er, hvad de gjorde det for.
Jeg lægger mig ved siden af Richard "Hamsteren" Hammond.
Se lige. Vi er i en plakat!
Tak.
Jeg har aldrig haft det så sjovt.
Sikken vidunderlig dag.
Halløj.
Sms fra hr. Wilman.
"Før I tager til Dakar, må I nok tjekke jeres nyhedsfeeds."
Virkelig?
BBC Nyheder.
Klimaændringer, klimaændringer,
klimaændringer.
Oversvømmelser, klimaændringer.
Prøv Twitter.
Åh, gud.
Vent. Hvorfor stoppede du?
Hvorfor stoppede du?
WIlman bad os tjekke nyhedsfeeds.
Det er Dakar.
Hvad?
Dakar.
Der er store optøjer.
Det er begyndt.
Åh, gud. Hvad handler det om?
Gud ved det. Det er noget politisk... Jeg ved det ikke.
- Der er meget af det... - Jeg ved, der er meget, det er...
- Og det brænder busser. Bør... - Åh, gud.
- Har du set det her? - Nej.
Dakar.
Det er gået amok. Der er skyderier.
- Og der er ild. Der er en bus i brand. - Ja.
Nå.
Der skal holdet ikke ned.
Nej, det er der ingen, der skal.
- Jeg synes ikke... - Jeg vidste, at de planlagde protester,
men det er omkring tre eller fire dage,
men det er startet tidligt.
- Men det er nu. - Eller det er noget andet.
Ellers er det optakten, så det bliver værre.
Vent et øjeblik. Vores fly hjem er fra Dakar.
Det er det.
- Det kan vi ikke. - Ikke en mulighed.
- Saint-Louis Lufthavn er lukket. - Hvad?
- Saint-Louis Lufthavn er lukket. - Er den lukket?
Lukket. Renovering. Jeg har tjekket.
Så må vi tilbage til Nouakchott.
- Seriøst? Er det den eneste mulighed? - Jeg tager ikke til Dakar.
Kom nu, det bliver sjovt.
Det er et frem og tilbage-rally. Fint.
Det betyder én ting.
Jeg kan bruge afslutningen.
- Ja. - Og med den frygtelige skuffelse
siger vi farvel.
Vi ses. Tak, fordi I så med.
For helvede.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor: Lotte Udsen