Hej, tittare, vi är på en bilfärja i Östersjön
strax utanför Polens kust.
Vi är här är för att vi ska ge oss ut på en roadtrip
som ingen någonsin har tänkt på att göra.
Ja. Och vi gör en roadtrip
som ingen någonsin tänkt på att göra tidigare för att
i dessa tider är det väldigt svårt
att göra en roadtrip som någon har tänkt på tidigare.
Ja, om man tänker på alla platser vi har varit på de senaste åren,
platser som var stabila när vi var där,
som inte är det längre.
Moçambique, Syrien, Irak,
Burma, Ukraina, Ryssland.
Vi kan inte återvända till dem.
Eller av andra anledningar, Argentina.
-Nej. -Eller Turkiet.
Varför inte Turkiet?
Vi är portade.
-Va? -Ja.
Men det är inte bara där vi har varit tidigare
som det finns problem.
Nej, helt rätt.
För det här programmet tänkte vi: "Jag vet, vi kör över Sahara."
Kan inte, för mycket terrorism.
Då sa vi:
"Vi följer i fotspåren"
"efter Lawrence av Arabien, över Sinai."
Kan inte, för mycket terrorism.
Vi ville åka från Bangladesh till Mount Everest.
Kan inte.
Varför inte?
-Man måste genom Indien. -Är det ett problem?
-Ja, jag är bannlyst från Indien. -Han är det.
Och i alla fall, på grund av allt detta
befinner vi oss här på en färja i Östersjön.
Ja, för vi ska köra 225 mil
från... Vi har kartan här, jag ska fiska upp den.
Från Gdańsk, som ligger precis här uppe vid Östersjön.
Och så åker vi ända ner hit till Bled i Slovenien.
Ingen har gjort det.
Gdansk till Bled.
Efter att ha bestämt att göra en roadtrip ingen nånsin har gjort förut
hoppade mr Wilman in och sa:
"Okej, men ni måste göra det i bilar"
"som ingen någonsin har gjort en roadtrip i förut."
Och på den fronten är jag vinnaren.
Det är du verkligen inte.
THE GRAND TOUR PRESENTERAR
Jag var först av från färjan...
I denna.
En pickup med fällbart tak.
Ja, jag vet.
En cabriolet pickup låter lite som en skottsäker kökshandduk.
Varför sätter man ihop dessa två saker?
Men det är vad det här handlar om.
Unik.
Ingen har gjort det här.
Vid det här laget kom Cruella de Vil.
Va?
Detta är den mest olämpliga roadtripbil som någonsin gjorts.
Jag presenterar Mitsuoka Le-Seyde.
Den är det mest olämpliga som gjorts.
Du säger det.
Den är faktiskt genialisk,
för det mr Mitsuoka gjorde var
att ta motorn från en Nissan Silvia från 1990,
en vanlig tvådörrars japansk sedanbil,
och växellådan, interiören och all el,
behöll dem som de var och monterade sedan på den här överdådiga karossen.
Mr Mitsuoka tog LSD, och detta är resultatet.
Kompis, för det första...
-Ja. -Hjul.
Ja.
De där bak gömmer sig, och de...
Du styr bilen framför dig.
-Ja. -Titta på den.
En mekanisk förändring erkänner jag.
Hjulen är en meter framför där de ska vara.
Ja.
Det är andra saker. Titta på hornen.
-Kolla. Vill du höra dem? -Fungerar de?
Åh, ja.
-Tror inte jag vill. -Redo?
Ser ut som något ovanpå ett tåg.
-Redo? -Ja.
Är det allt?
Hur många har han gjort?
-Flera hundra. -Det är för många.
Jag tror att han har gjort ungefär 500.
Den här skulle se ut som en Mercedes SSK.
Och ändå gör den inte det.
Den här ser mer ut som en Mercedes SSK.
-Håller inte med. -Fartyget ser mer ut som en SSK.
-Titta. De är otroliga. -Fel.
Kan vi gå vidare till din bil?
Helt briljant, den här.
-Jag älskar... -En SSR. Vet vad det är.
Det är det.
Jag har aldrig kört en. Tror inte att nån har gjort det.
Nej, ingen gjorde det.
Tanken var en tvåsitsig pickupcabriolet.
-Ja. -Elektriskt tak.
-Taket går... -Där inne. Ja.
Så det är egentligen ingen bra pickup.
Den är inte så bra som pickup,
men väldigt dålig som en sportbilscabriolet.
Ja. Tung?
Åh, ja, ungefär två ton.
-Den är... -Ja.
Den är helt avskyvärd, eller hur?
Nej, helt fantastisk. Älskar den.
Vi spekulerade sedan om vilken bil James skulle använda.
-Han hatar att bli kallad långsam. -Ja.
Jag tror att han har något piggare.
Och jag... Något som...
Lamborghini LP 550 Balboni Special, tvåhjulsdriven,
-men tävlingsförberedd. -Jag vet.
Exakt.
HAMN GDAŃSK
Det visade sig då att vi hade helt fel.
Jag har ingen aning om vad det är.
-Hur långt bort är han? -Bra fråga.
Vad är det?
-Jag vet inte alls vad det är. -Ingen aning.
Kommer du direkt från cirkusen?
Vad är det, James?
-Det står "Crosley" på den, men... -Se!
Ledsen för detta,
men det är en dyrbar bil och det började regna.
Taket sätts upp som på en MX-5, på några sekunder.
Kan göras medan man kör.
Det är en Crosley CC Cabriolet från 1947.
Jag ska berätta bilens historia.
-Fascinerande. -Känner att du ska.
På 1930-talet
var det en man i USA som hette Powel Crosley, Jr.
Han byggde en förmögenhet på hushållsapparater.
Han var den första som byggde ett kylskåp med hyllor i dörren.
Något vi alla tar för givet nu.
Han såg sig omkring och såg att
alla i USA körde riktigt stora bilar,
och han tyckte det var löjligt,
så med en del av sina pengar byggde han små bilar.
Han sa berömt:
"För att korsa en flod behöver man inget slagskepp."
CROSLEY EN FIN BIL
Och han sålde sina bilar
i sina butiker tillsammans med hushållsapparaterna,
och det är därför bilen bara är 1,2 meter bred.
För den måste komma igenom dörren till en butik.
Bra tänkt, faktiskt, av mr Crosley.
Han var ett geni.
Men jag har producerat
större och mer attraktiva snorkusar än så här.
Vad är det för motor?
Det är en fyrcylindrig motor på 724 kubikcentimeter,
som ger...
...26,5 hästkrafter.
-Tjugosex... -Nej, vänta.
-Hur gammal är den här? -1947.
Alltså, 70-någonting år gammal.
Vi måste anta att de flesta av dessa... 12?
-Fjorton. Max. -Fjorton?
Numera har många av dessa hästar dött.
James, hörde du orden:
"Roadtrip på 225 mil"?
Och du har... Om du har tur, 14 hästkrafter.
Vad betalade du för den?
Det finns en historia om det,
för den fanns på en välkänd webbplats för bilauktioner.
Jag tittade, och den tog slut den kvällen
och budet var på 400 pund.
Så jag bjöd 450 pund.
Sen gick jag och tog lite vin.
Kom tillbaka senare, och... Gick upp lite.
Och det var...
-Vad betalade du? -Elva tusen pund.
Elva tusen pund för den?
Köpte den när jag var full.
Om du gick...
Okej, det ska jag ge dig. Bra poäng.
Vänta, jag fick hela min Mitsuoka Le-Seyde
för endast 11 500 pund.
-Det är en riktig bil. -Nej.
Du gav 11 500 pund för en gammal Nissan i ful klänning.
-Hur mycket för den här? -Ja, absolut.
Ja, precis min poäng.
Hur mycket?
Det var 18 500 pund.
Vad?
Arton... Jag har alltid velat ha en.
-Det är en cabriolet pickup. -Jag vet.
Ett farthinder på landningsbanan.
Den är helt värdelös.
-Den är... -Kom igen, vi...
Du tror inte...
Jo, det tror jag.
Åh, mr Wilman är rolig.
Ja, det är en reservbil.
Ärligt, den är ännu mer olämplig än våra bilar.
Designad för att klara en halv kilometer.
Det är en hot-rod, eller hur?
TUTTAR OCH ÖL
-Titta på vad det står. -Åh, nej, titta.
Den där...
Det är... En undergång, visst? Slutet.
Skulle du vilja köra en bil som har "tuttar och öl" på sidan?
Det skulle inte jag.
Vi bad till Gud att våra bilar inte skulle svika oss,
och åkte mot hamnutgången och början på vår mastodontresa.
Okej.
Resan på 225 mil börjar nu, från Gdańsk till Bled.
Jag har kraschat.
James, vi har bara åkt 10 meter.
När vi var i Skandinavien
-tog det en dag innan du hade en olycka. -Ja.
Vänta.
Är det här en bit av din bil?
Nej, det är inte från bilen.
Jo.
Vad är detta?
-Du har förstört hans barriär. -Krossat barriären.
Hans barriär.
-Han har ringt polisen. -Han har ringt polisen.
Naturligtvis tyckte vi att det var bäst att sticka innan snuten kom.
Det är varmt.
Men innan vi kunde göra det
insisterade James på att starta sina vindrutetorkare.
Är ni redo?
Och den där?
Som en bastrumma och en virveltrumma.
När James nu kunde se vart han var på väg...
...lämnade vi den näst största hamnen i Östersjön
och begav oss till själva Gdańsk.
Som är känt över hela världen
som platsen där Lech Wałęsas Solidaritetsrörelse föddes,
en rörelse som hjälpte till att krossa kommunismen,
och avsluta det kalla kriget.
Här inträffade händelser som gav eko i hela den kommunistiska världen,
och särskilt i Östeuropa.
Då vi har sett nyheterna från den tiden
antog vi att stadens centrum skulle vara helt i svartvitt,
och lite som Hull.
Men när vi kom dit hade solen kommit fram.
Och det var inte alls så.
Det är fantastiskt.
Det är en väldigt vacker stad.
God morgon, allihopa.
Titta på det här.
Om jag hade en Nissan Silvia hade ingen brytt sig.
Men eftersom den har bitar av Liberaces badrum på sig
tar alla en bild och är väldigt glada.
Se, folk ler, de tittar.
Det råder ingen tvekan om att vi ger glädje.
Det är...
Men man klagar inte när tivolit kommer till stan, eller hur?
Alla cyklar blir stulna,
men annars är det goda nyheter, glatt, roligt.
Efter att ha hjälpt vår kollega genom en extremt liten öppning...
Du är okej, du är okej.
Du är okej. Låt dig inte ryckas med.
Väldigt roligt. Fortsätt så.
-Ja. -Fortsätt. Du klarar det.
Han gjorde det! Bra gjort!
...åkte vi ut ur stan...
...och vidare till motorvägen.
Det är det bestämda ljudet av en fyrcylindrig Nissan.
Och detta var det ännu mer bestämda ljudet
av en 75 år gammal Crosley.
Herregud, det är hemskt.
James May, är det din toppfart?
Ja. 61 kilometer i timmen.
Herregud.
Sextiotre.
Herregud, en enorm lastbil.
Nej!
Herregud!
Det kan man lugnt säga, den tippade nästan.
När vi såg att vår kollega uppenbarligen var i fara
bestämde vi oss för att lämna honom.
Hej då, James.
Okej. 225 mil kvar genom fyra länder.
POLEN - SLOVAKIEN - UNGERN - SLOVENIEN
Vi kommer att vara bakom det som brukade vara järnridån.
Och som fortfarande kan vara järnridån, när vi kommer fram.
Vårt första stopp var på en racerbana
några tiotal mil bort, nära staden Poznań.
Så vi hade gott om tid att diskutera våra bilar.
Jeremy, fråga medan vi kör.
Den där ska efterlikna Mercedes SSK, eller hur?
Ja.
Gillade inte en A Hitler Mercedes SSK?
Nej, för SSK var från tidigt 30-tal när Hitler var korpral.
Och korpraler hade inte råd med en SSK.
Han kunde ändå ha gillat den.
Så du kör en föga övertygande
plastkopia av en bil som Hitler älskade.
Nej.
Det gör jag bara inte.
Kan du föreställa dig hur det är i Crosleyn?
Jag tror faktiskt inte att jag kan det.
Beredd på jetström.
Det här är vansinne.
724 kubikcentimeter.
Var kom han på den idén?
Vad var det för fel på, jag vet inte, en liter?
Jösses.
Många kilometer längre fram hade vi lämnat motorvägen...
...och körde igenom vad reseguiderna säger
är Polens näst största skog.
Tänk på det, Hammond, på bara en dag har vi sett Gdańsk,
den näst mest trafikerade hamnen i Östersjön.
Och nu är vi i Polens näst största skog.
Det är fantastiskt. Jag älskar näst störst eller bäst.
För första är enkelt, bara större eller bättre, men andra
får inte vara bättre än första, men bättre än trean.
Kräver precision. Det är bäst.
Efter att vi så småningom kom ut från träden,
anlände vi till racerbanan i Poznań.
Mr Wilman har bokat in oss för att delta i lite lokal racing.
Vilket är bra, för vi är som ambassadörer.
Det är ett kulturellt utbyte.
Utan en kultur eller något att utbyta.
Det var en imponerande bana med alla moderna bekvämligheter.
FILTER - SOPOR
Men den riktiga godbiten väntade på oss i depåerna.
Jag vet vad dessa är.
-Ja, de är racerbilar. -De är Formula Easter.
-Det är...bakom järnridån. -Minns du... Exakt.
De är i princip Sovjetunionens svar på Formel 1.
Under hela 70- och 80-talen,
när järnridån var mycket hårt åtdragen,
tävlade team från länderna i Sovjetblocket
mot varandra i Formula Easter...
...med mycket passion och mod, men väldigt få resurser.
Kraften kom från trimmade 1,3-liters Lada-motorer.
Fjädringen från östtyska minibussar.
Styrstängerna började sina liv i Trabanter,
och en uppsättning däck var tvungna att hålla en hel säsong.
Det polska laget var så fattigt att motorsportsfanet och polacken
påven Johannes Paulus II var tvungen att köpa hjälmar till dem.
Men trots detta laga och fixa-handikapp
var Formula Easter en spännande distraktion
för folk som stått i kö för en brödlimpa hela veckan.
Jag har alltid velat se dessa bilar.
-Jag har hört talas om och läst om dem. -Ja.
Allt de hade var ett suddigt fotografi taget 1968.
Det är en europeisk racerbana och racerbil.
Den ser ut lite så där.
-"Jag vill ha en." -"Vill ha en,
"men har bara en Lada-motor."
Fantastiskt vad uppfinningsrikedom kan göra.
Beslutsamhet.
Jag vet vad de använde för skor.
-Boxningsskor, du vet? -Ja.
De bar dem.
-De är lite som racingskor. -Ja.
-De är verkligen vackra små bilar. -Så vackra.
-Den där. Det... -Det är fantastiskt.
-Och säkert. -Och...
Ja, se hur vindrutan sitter fast i den här.
-Den är ordentligt fasttejpad. -Det är autentiskt.
Den lossnar inte.
Såvida det inte regnar, då lossnar den.
Under tiden...
...kilometer bakom,
var jag också i Polens näst största skog,
efter att ha lämnat motorvägens fasa.
Det här är så mycket trevligare.
Det var några gånger på motorvägen
när jag tittade på Tuttar och öl och tänkte: "Mm..."
Men nu är vi på den här vägen.
Den trevliga vägen.
Jag glömmer Tuttar och öl. Fokuserar på Crosleyn,
den fula valpen, den svaga i kullen som du borde ta med dig hem.
Men bara en kilometer senare...
En man i en BMW försöker ta sig förbi.
Försöker ge honom lite utrymme.
Jösses!
Kör bara!
Fortsätt.
Kör förbi.
Nej, nu får jag motorstopp.
Jösses, den har dött.
Okej.
Samtidigt på banan
hade Hammond och jag valt vilka bilar vi skulle köra i loppet.
Åh, ja.
Jag säger då det.
Rumpan är så långt utanför sätet.
Kära nån.
-Finns det en större? -Nej.
Verkligen? Det här är...
Så det här är den största?
Jag kan inte göra det.
Kom igen, du missar vår dag ute.
-Vad ska jag göra? -Var mindre tjock.
Det är ganska lätt.
Fetma är en sjukdom.
Ja, men det är en stor fet sjukdom, eller hur?
Stor, fet, tung sjukdom.
Det är frustrerande när du är redo att göra nåt.
Helt redo, sen kan du inte göra det för att du är tjock.
Förlåt. Du är ledsen, eller hur?
-Ja. -För du missar det.
Du är ganska rolig, men... Herregud!
Jag kommer verkligen inte ut.
Kära nån.
Vi kan flytta karossen från dig.
Kan ni hjälpa mig att komma ut?
De måste demontera bilen.
De måste demontera bilen
för att få ut dig.
Vi skalar av honom den som en dykardräkt.
Det hade varit lättare att måla en racerbil på honom och sedan torka av.
Tack.
De har lagt din värdighet i verkstaden.
Du kan gå och hämta den.
Medan Hammond och hans konkurrenter gjorde sig redo för kvalet...
...insåg jag att det fanns något användbart jag kunde göra.
Jag har utsett mig själv till teamledare.
-Jaså? -Ja. Jag är i princip Toto Wolff.
-Okej. -Det enda är,
-jag ska säga vad som oroar mig. -Vad?
James May. Kvalificeringen är om två minuter?
-Är det två minuter? -Två minuter, ja.
James May är fortfarande inte här.
Han måste skynda sig om han ska kvalificera sig.
Det är reglerna, kompis.
Var här i tid och var inte för tjock.
Det råkade vara så att Crosleyn hade startat igen,
och jag var inte långt från banan.
Perfekt växling.
Åh, nej. Gör det inte.
På, av.
På banan hade kvalet nu börjat.
Hallå!
Kommer runt på utsidan.
Som teamledare var det mitt jobb att registrera min förares varvtider.
Här kommer han!
2:22. Fan också.
Vänta. Hur får jag...
Hur får jag stoppuret att...
Det här... Hur... Om man stoppar det,
hur... Jag behöver ett stoppur till.
Innan jag kunde berätta för Hammond
att jag inte hade några varvtider kom James.
För sent för kvalificeringen, men ändå sugen på att ha någon roll.
Så som teamledare gav jag honom en.
De har ingen sjukvårdsbil.
Så om du gör om din bil till, typ, en ambulans...
Är det inte bättre att göra din bil till en sjukvårdsbil?
Tänkte på det, min är bara tvåsitsig.
Får inte in en bår i den. Går i din från bakluckan.
-Okej. Rimligt. -Gör det, det skulle vara fantastiskt.
Lyckligtvis hade någon som inte var en apa hållit koll på varvtiderna.
Och jag hade kvalat in på sjätte plats.
Okej.
En fantastisk upplevelse på vår roadtrip ingen nånsin har tänkt på.
Titta vem som är här.
Hej, kompis.
Okej. Har du gjort bilen?
-Du missade kvalet. -Jag vet.
-Synd, det är fantastiskt roligt. -Såg fram emot ett lopp.
Ha så kul.
-Det ska jag. -Kunde varit jag.
Ja, jag vet. Du missar det för att du är för...tjock.
Han sa att han var för lång.
När förarna förberedde sig för start
gav jag Hammond några sista strategiska råd.
KRASCHA INTE
Tack så mycket.
Han körde om någon.
Koncentrera dig, Hammond.
Krascha inte.
Kör bara ditt eget race.
Jag ska se om jag kan behålla fjärdeplatsen.
Åh, nej.
4:E
Tänk om han är trea eller femma nästa varv?
Det är en bra poäng.
Gör ett frågetecken då?
Kom igen, fortsätt. Jag kan ta honom.
Jag är en riktig racerförare.
VIKTIG DEL
HELT OMEDVETEN
Det här är den snabba.
-Här kommer han. -Är det det?
Åh, fan!
Jag tror jag kan...
Jag kan ta den på fyran tror jag.
Hammond fortsatte glatt...
...helt omedveten om att hans läckande bil gjorde banan till en skridskobana.
Någon har kört av.
Någon annan har kört av.
Och tyvärr sölade hans teamledare lite när han skulle varna honom.
Varför skrev du: "Det är nån sorts..."
Vi vet inte vad det är.
Skriv bara "vätska".
Åh, fasen!
DET KOMMER NÅGON SORTS VÄTSKA UR DIN BIL
-Är det allt? Nej? -Nej.
Det är ett rött ljus.
Hammond har kört av.
Vad?
-Hammond har kört av. -Fan.
Herregud.
Jag är okej. Gjorde illa benet.
Men någon måste komma och hämta mig.
James på väg.
Vem?
James är på väg.
Åh, kom igen.
Vänta.
Den gillar inte varmstart.
Så där.
Håll ut, Hammond.
Ja. Jag håller ut.
Åh, du är inte död.
Nej. Jag har faktiskt blivit bättre.
Tyvärr hade Hammonds spill orsakat sån förödelse
att resten av racet ställdes in.
Så för andra gången sedan vi kom till Polen flydde vi.
Men inte förrän jag hade modifierat min bil lite grann.
Jag målade mina hjul gröna.
Det är lite häftigare, lite mer överdådigt.
Behövde din bil mer överdådighet?
Jag njuter bara av min spegelbild i dina kromade hjul.
Tycker du om att titta på det?
Det ser ut som en LEGO-katastrof.
Något jag lämnade i vardagsrummet när jag var åtta.
Det var nu sent på dagen
och vi ville stanna och se Jesus innan vi kom till hotellet,
som låg 15 mil bort.
Det skulle inte bli några större problem för Richard med hans sexliters V-8...
...eller för mig.
För James däremot...
Det är den 21 juni, den längsta dagen,
och för James May kommer det att kännas som det.
Lägesrapport.
Motorns kylvätsketemperatur stiger.
Det är inte i farozonen än, men börjar närma sig.
Jösses, det är lastbilsdags.
Nej!
Herregud!
Utan några problem alls,
var vi nu framme i Jesus trädgård.
Herregud, den är enorm.
Jesus!
Gör han... Om man lägger i ett mynt, gör han något?
Jag ska berätta nåt roligt. Jag googlade på honom.
Det är den näst högsta Jesus i världen.
-Briljant. -Det finns en högre i Indonesien.
Deprimerande. Men byggdes den här först?
Det måste den. För man bygger inte den andra.
Nej, man... Jag vet inte. Vi är i Polen.
Vi har varit i näst största skogen, näst största hamnen.
-Japp. -Och jag fick höra det här.
Tills helt nyligen hade han en mobilmast uppe på huvudet.
-Det var några klagomål. -Varför?
För folk tittade på grov pornografi
som sändes till deras telefoner från Jesus huvud.
-Jaha. -Det var ett misstag, eller hur?
Att sätta internet på Jesus huvud.
Det är ovärdigt.
Dessutom finns det en dörr i Jesus. Vem visste det?
-Titta. -Är det Jesus bakdörr?
Nästa gång någon överraskar mig säger jag: "Kristus bakdörr!"
-Det är det du pratar... -Det jag pratar om.
Riktiga roadtrip-grejer som man gör på en roadtrip.
Det är precis vad man gör på en roadtrip.
Såvida du inte är i
en 75-årig Crosley med en överhettad motor.
Detta är Richard Hammonds område.
Han gillar det gamla från före kriget, och strax efter,
och säger: "Ja, det är en av bara tre."
Är inte ett dugg...förvånad.
Jag misstänker att kylaren är blockerad.
Ganska mycket brunt kommer ut.
Om man tittar under.
Jag såg fram emot att se den stora Jesus.
Men jag kunde bara fokusera mig på att ta mig till hotellet
innan jag behövde använda mina antika strålkastare.
Ytterligare 10 mil kvar.
Jag har en fruktansvärd kramp i det här benet hela vägen hit upp,
och min rumpa är helt avdomnad.
Gud, låt det ta slut.
När jag äntligen nådde övernattningsstoppet
var jag så slut att jag gick och la mig direkt.
-Han har gått och lagt sig. -Ja.
Vi två däremot,
efter att ha haft en mycket mindre stressig eftermiddag,
orkade fortfarande låna några lokalbor
och ägna oss åt lite spritfyllt upptåg.
Hitta ett ställe att lyfta på. Tag tag där ni kan och lyft.
Lyftski. Tre, två... Helvete.
Det var inte svårt.
Andra hållet!
Åh, min rygg. Jösses! Min rygg!
Mina fingrar.
Gud, det här kan låta som en porrfilm om vi inte passar oss.
Nästa morgon
var James missnöjd över att hans bil var parkerad mycket nära väggen
i hotellets restaurang.
Väldigt roligt, idioter.
Jösses!
Förseningen innebar att han var kilometer efter Richard och mig.
Det här är planen för i dag.
Ett stopp vid Stalag Luft III, där Den stora flykten utspelades.
Lite lunch, och sen en lång bilresa till Kraków.
Sedan vi bestämde oss för att göra resan för månader sedan,
har James May varit väldigt uppspelt över att besöka Stalag Luft III.
Han har till och med på sig en Den stora flykten-T-shirt.
Men nu var han i alla fall på väg.
Förlåt.
Fan.
Och känner sig väldigt olycklig.
Det var inte en hemsk dröm.
Jag kör verkligen en Crosley genom Östeuropa.
Jag är redan på högsta växeln.
Så här ser nästkommande timme ut.
Det positiva var att jag inte var på den skrämmande motorvägen.
CROSLEY EN FIN BIL
Det negativa var att alla andra önskade att jag var det.
Jag gör mitt bästa.
Åh, Jösses. Han satsar på det.
Åh, nej, du måste vara arg.
Nej.
Han kör.
Där kör han.
Där är en till.
De kör båda.
Herregud.
Jösses.
Jag är nu ansvarsfull.
Längre fram hade jag också lite drama.
Herregud, är det en geting? Vad är det?
Den är helt gigantisk.
Ut härifrån!
Härifrån ser den enorm ut.
Den är otroligt stor.
Ut härifrån.
Efter att ha kastat ut den giftiga hängflygaren,
såg jag att min bil hade en komfortfunktion
som jag hade missat.
ÖVERVÄXEL PÅ - AV
Jag har en överväxlingsknapp.
Fantastiska nyheter från Le-Seyde, Hammond.
Jag har överväxel.
Åh, ja.
Välkommen till överväxel.
Överväxel.
Om du undrar så reducerar överväxeln buller i princip,
på en motorväg. Det är som en extra växel.
Jag kör nu i 100 kilometer i timmen,
lite över 3 000 varv per minut.
När jag aktiverar överväxeln så sjunker vi till 2 400 varv per minut.
Den gör det mer ekonomiskt och tystare.
STALAG LUFT 3 - DEN STORA FLYKTEN HARRY 1 KM
Där är Stalag Luft III.
En kilometer.
James kommer att bli bedrövad om han missar detta.
Herregud, din...
Den har dött helt.
Vilken gammal skit.
För att komma ur vägen för alla
måste jag skjuta på Crosleyn till vägarbetet framför mig.
Och även om jag pratade italienska med dem av någon anledning...
...lånade de mig en multimeter så att jag kunde ta en batteriavläsning.
Okej, batteriet är uppenbarligen helt dött.
Vet inte vad generatoreffekten ligger på.
Vilken skithög.
Medan James kämpade med sitt nattliga fylleköp...
...vandrade vi runt på platsen där under andra världskriget,
åttio fångar grävde en 110 meter lång flykttunnel
från under spisen i en av barackerna.
Historien förevigades i en av de bästa filmerna som någonsin gjorts,
Den stora flykten.
Vi ses i Piccadilly.
Scotts bar.
Okej.
Det är inte den, visst?
-Spisen där? -Du, det är det förmodligen.
Ja. Titta, titta.
-Det var där tunneln gick ner... -Ja.
Och sedan över till träden.
Och verkliga människor grävde faktiskt en tunnel ut ur den.
Charles Bronson...
Nej.
-Gordon Jackson. -Riktiga, verkliga... De är skådespelare.
Åh, titta på det här.
Det är vagnarna för att flytta saker.
Titta, det är det som Charles Bronson fastnade på.
Det var inte... Det var... Okej.
Titta här,
några bilder på de verkliga människorna,
James Garner, Steve McQueen, Donald Pleasence.
Nej, igen, det här är från...
Titta, ett äkta fotografi
taget på tunneln med Dickie Attenborough.
Jeremy. Vi ska... Låt oss reda ut vad som är fakta och fiktion.
Mycket av det som berättades i filmen hände...
-Där är de. -...men filmades inte.
-Gordon Jackson och Dickie Attenborough. -De filmade det inte då.
Det var bäst att gå ut med Jeremy,
och där hittade vi monumentet som markerade Harrys rutt,
kodnamnet för flykttunneln.
-Helvete. Det är kilometer. -Ja.
De måste ha krupit under här i en hemmagjord tunnel. Och det är sand.
Så, när som helst...
-Döda, på ett eller annat sätt. -Ja. Otroligt.
Vi fick sedan sällskap av en guide.
Hur djup var Harry?
Den var mellan åtta och nio meter, vilket är 30 fot...
-Meter? -Meter, nio meter,
ungefär lika stort som trädet.
Ja.
-Det är 30 fot. -Det stämmer.
-Varför så djupt? -Det fanns en anledning.
Lägret kallades flyktsäkert läger, vilket betyder att tyskarna
satte mikrofoner under marken runt lägret
-för att upptäcka tunnlar. -De måste gå djupare.
-Måste gå djupare än mikrofonen. -Ja.
Jag kan inte fatta hur lång den är,
och nu inte hur djup den var.
Vi började sedan undra varför de grävde den,
eftersom fånglägret faktiskt var mer som ett semesterläger.
Är det här poolen?
Japp, det är det.
-Aldrig att jag skulle fly. -Nej, inte jag heller.
Det fanns en hockeyrink här.
-Va? -Va?
Ja. Det fanns ett stort sportfält precis bakom träden.
Och på vintern fanns det en enorm hockeyrink.
-Så de hade en idrottsplan, en pool... -Bibliotek...
-Bibliotek. -Teater.
-Va? -Teater.
Folk kanske försökte ta sig in genom tunneln?
Ja.
Guiden visade oss sedan vad han menade med en teater.
-Herregud. -Nej.
Trehundrafemtio platser.
-Orkesterdike, scen. -Är det byggt...
-Det byggdes som en teater? -Ja, det gjorde det.
Jag trodde det var som ett skjul som de använde, så när de...
Ja, som It Ain't Half Hot Mum. Herrejösses!
Om jag hade tvingats strida i kriget
hade jag låtit mig tillfångatas.
Men du vet vad de säger.
"Vi bryr oss inte om hur bekvämt lägret är."
"Vi flyr ändå."
Det var deras plikt. De måste fly.
-Ja. -Det gjorde de.
Efter att ha sagt hej då...
Fascinerande. Tack för att du fyllde i luckorna.
-Ett nöje. -Det var riktigt bra.
...kom vi iväg igen.
Det var otroligt.
Bland de tio mest intressanta sakerna jag någonsin sett,
och platser jag varit på.
Roadtrips som ingen tänkt på tidigare
är värda att prova.
När du har tänkt på dem, och valt rätt bil, vilket jag har.
Efter att ha missat lägret
hade jag åtminstone fått igång Crosleyn igen.
Och jag började undra varför jag bemödade mig.
Jag körde 50 mil i går.
Schemat i dag kräver ytterligare 50 mil.
Det är 177 mil kvar.
Nästan fyra gånger så långt som jag redan har åkt med det här bullret.
Jag tror faktiskt inte att jag kan göra det.
Herregud!
Längre fram, över en enkel polsk lunch,
diskuterade Jeremy och jag hur mycket James förstörde resan.
Han missade Jesus.
Han missade fånglägret.
-Han missade frukost och lunch. -Han missar alla de bra sakerna.
ALKOHOLFRI ÖL. IRRITERANDE NOG.
Vi kan inte prata om det, han var inte där.
Han kan inte delta i vårt samtal. Det är väl inte kul?
Med Kraków mer än 32 mil bort
kunde vi inte vänta på James, så vi fortsatte.
Vi återupptog ännu en gång vårt nya favoritsamtalsämne.
Vilken Jagga hade en överväxel?
Man kan förmodligen få en i en Mark 2, tror jag.
Triumph hade det, för Dolly Sprint hade en överväxel.
God eftermiddag.
Va?
James May, det är fusk.
Du kan inte bara sätta dig i reservbilen och dra din bil på en släpvagn.
Man rider inte en häst till kapplöpningsbanan, eller hur?
Den åker hästtransport.
Och om man har en dyr klassisk racerbil
tar man den till racerbanan på en trailer.
Det är det jag gör.
Tar min fina bil till nästa evenemang.
Jag vill inte vara oförskämd.
Men du rör verkligen till detta, eller hur?
Det jag är mest intresserad av är
hur illa måste Crosleyn ha varit för få in dig i en bil
med "tuttar och öl" skrivet på sidan?
En mycket bra poäng, och jag tänkte mycket på det,
men jag beslutade...
Jag kan hantera det.
Efter en lång bilresa kom vi så småningom fram till Kraków,
vilket visade sig vara en av Europas absoluta pärlor.
Förmodligen en av de mest kulturella platserna i världen.
Ja.
Jag vill inte komma hit i en bil
som det står "tuttar och öl" på, helt klart.
Konst, musik, arkitektur, "tuttar och öl".
Jag vet allt detta. Tack.
Snälla, låt inte kvinnan se sig omkring.
Jag ska bara låtsas att jag kliar mig i ansiktet och tänker djupt.
Vi har alltid haft en del fans i Polen,
men jag hoppades att vår popularitet hade avtagit.
Men tyvärr...
-Hej, mr James. -Hej.
Tack och lov kunde vi snart lämna bilarna
eftersom Jeremy ville besöka
det han sa var det bästa i världen.
-Hej. Kan vi få tre biljetter? -Visst.
VAXMUSEUM KRAKÓW
-Så där. Härligt. -Tack.
Jag har aldrig varit på ett vaxmuseum.
Och vilket sätt det var för Hammond att mista sin vaxoskuld.
Det finns en...
James, det är verkligen... Sluta.
De som driver stället kommer hit. De blir jävligt sårade.
-Det är inte roligt. -Nej.
Han trycker ut en stor jävel, eller hur?
Han trycker definitivt ut en stor, rejäl frukost.
Gode Gud!
Visste inte att man kan stå...
"Ein Reich, ein Volk... Tyvärr, jag har ramlat."
Varför lutar han sig? Va?
Har aldrig sett honom med slipsen så.
Han var i regel väldigt välklädd.
De har gjort det dåligt med flit.
Ja.
Jag ser bara lysande saker i Polen.
Vad fan är det?
Herregud.
Vi vet vad det är då vi har den hjälpsamma symbolen på väggen.
Efter att ha sett alla popikoner...
...gick vi till vad vi antog var ett bilområde.
Är det du?
Nej det är det inte.
Det är du.
-Det är Sylvester Stallone. -Jag trodde att det var du.
Gissa vem det är?
George Lazenby? Jag vet inte.
Är det... Vad?
Vem fan är det?
-Är det Keira Knightley? -Jag tror det.
Inte ens en lite likt Keira.
Jag skulle vilja se Keira Knightley stå här
bredvid den där.
Jag vill se Keira Knightley gå runt i Kraków.
Ingen vill ha en autograf, de säger: "Det är inte Keira."
"Ser inte alls ut som henne."
Sedan, efter ett besök i det som kanske eller kanske inte var Doctor Who-zonen...
...gick vi in i ett mycket mystiskt område.
Spöklika skogar.
En del av dekorationen är fantastisk.
Allt är bra, förutom vaxfigurerna.
James May.
Ryan Reynolds.
Det är Paul Walker.
Sen, i ett rum med vad som förmodligen var Elvis Presley...
-Åh, för Guds skull. -Ja.
Nigel Mansell.
Det är det väl inte?
Hans mustasch matchar ögonbrynen.
Det är det.
-Varför skulle de... -Men varför har man Nigel Mansell?
Varför inte Lewis Hamilton?
Referensen är lite inaktuell.
-Nej. -Inget ont om honom...
Lando Norris.
-Nej. -George... Thingy. Russell.
Jag är riktigt irriterad på det här.
Det är inte så att det inte är bra.
Det är fel ämne.
Då fick jag en idé.
Jag ska stjäla den.
Om vi tar honom måste de ersätta honom, eller hur?
Med Lewis Hamilton.
Visst. Jag säger så här.
Vi har många mil kvar till Slovenien
-och du kör en värdelös bil. -Ja.
-Om vi hade den här skulle det... -Ja?
...muntra upp oss.
Det skulle det göra.
Varje gång du känner dig lite låg,
och Tuttar och öl beter sig lite ouppfostrat,
tittar du bara i din backspegel,
och där i mitt passagerarsäte...
...sitter någon som liknar Nigel Mansell.
Gör det...
Okej.
-Okej, vi... -Nej, vänta.
-Han gör resan med oss. -Gör Birmingham-accenten.
Du är från Birmingham.
"Jag gillar det. Har fått nog av detta. Vi kör runt utanför."
-Vi tar ut dig. -"Tack för att ni tog med mig,"
"Jag gillade att se mig omkring här."
-Jag... -"Just vad jag ville se."
"Såg den där i London. Inte så bra som den här väl?
"Jag ska köra ett race i eftermiddag.
"Jag är klädd och redo.
"Försiktigt med balken här.
"Jag slog i den.
"Vi ses senare, Paul Walker."
Bara fortsätt.
"Åh, jag hatar Harry Potter."
"Fullständigt nonsens.
"Vänta på mig, jag kommer."
Killar, vi kan gå ut här.
Kom den här vägen.
"Det var ett fantastiskt besök."
"Tack för att ni tog med mig."
-Det här är någons hus. -Det är möjligt.
De kanske blir förvånade över att se oss och Nigel Mansell i det.
Den natten sov vi i Kraków,
vilket innebar att jag hade tid hämnas på mina kollegor
för att ha ställt min bil i en restaurang.
Redo? Okej.
-Vart ska vi? -Härligt. Där borta.
-Den här vägen? -Tvärs över gatan.
Över vägen. Härligt. Bra gjort. Tack.
Perfekt.
Genom trädgårdarna.
Jag tar den själv.
Nästa morgon hämtade jag Crosleyn
från där Hammond och Clarkson lämnade den denna gång.
Och väntade sen på deras reaktion på vad jag hade gjort.
Hur ska jag kunna köra så här?
Vad är...
Tror du att du har problem?
God morgon. Japp. Jag vet. Ja. God morgon.
Kommer det från din bil?
Det är nog när jag bromsar.
Ja, det är bromsklockan, bra säkerhetsfunktion.
James May!
Herregud, du kopplade signalhornet till mina blinkrar, din jävel!
Åh, lysande.
Vänta, när jag sätter ner foten hör jag säckpipor.
Gillar du kandelabrarna?
"Jag har ett par sådana i mitt badrum på övervåningen."
Snart var vi på motorvägen på väg mot nästa land, Slovakien.
Och direkt märkte jag två saker.
Ett, Nigel Mansells ansikte började smälta.
Kära nån.
Och två...
James, du har glömt din Crosley.
Den är inte bakom din Tuttar och öl-bil.
Exakt.
Jag vet. Jag har kopplat trailern till teamets van.
Va?
Kombinationen av en hot-rod och den långa trailern
med den studsiga lilla bilen på är absolut dödlig.
Jag kör reservbilen.
Reservbilen är här för denna eventualitet.
Reservbilen är till för om din originalbil exploderar,
inte för att du inte gillar den.
Du kan inte bara skriva om reglerna för att passa dig.
Det har jag gjort.
För att vara ärlig, även utan en trailer på
blev min hot-rod-upplevelse inte bättre.
Ja, var ska jag börja?
Gaspedalen är faktiskt begravd i dörren,
så jag måste köra den utan min högra sko på.
Men pedalen är knivskarp
och gräver sig in i min fot, som nu domnar.
Och den har en skjortknapp som ratt.
Den drar häftigt till höger vid inbromsning, den är stekhet,
den är bullrig, och inte ens en riktig hot-rod.
Den har en dålig gammal rak sexcylindrig Jaguarmotor.
Den ska egentligen ha en stor V8-motor.
Men till skillnad från Crosleyn,
gick den åtminstone inte sönder hela tiden.
Åh, jäklar.
Vi måste stanna.
Va?
Det kommer ånga.
Det är varmt, varmt, varmt.
Det luktar varmt.
Varsågod.
-Du kan den här motorn. -Mycket väl.
De överhettas. De kokar.
-James? -Ja?
Du har sabbat jobbet helt.
Det är inte över. Vi tänker över det.
-Jag har funderat lite. -Ja.
Vi har en riktigt bra restaurang bokad för lunch.
Ja.
Vi kommer inte dit om vi står
-och tittar på när den svalnar. -Nej.
Med det bestämt...
-Lycka till och så. -Lycka till.
...åkte Hammond och jag vidare.
Jag vet inte vad som händer nu.
Ingen har förstört reservbilen tidigare.
Vi borde bara få Nigel Mansell att köra den.
Vad tycker du om det, Nigel?
"Jag gillar det, det är ganska roligt"
"att ha 'tuttar och öl' på sidan av en Ford Pop med en Jag-motor i."
Kopplar ur överväxeln.
Herregud.
Richard, Nigel och jag tog ett varmt farväl av Polen
och åkte över gränsen till Slovakien.
Och beredd på giren, där är den.
Jösses, det här är en skräphög.
Hej.
Gud, det är en kvinna.
Tack så mycket. Jag är ledsen för bilen.
Jag kör antingen en stötande hot-rod med "tuttar och öl" skrivet på sidan,
eller så sinkar jag alla i Crosleyn.
Jag har aldrig sabbat en filminspelning som den här gången.
Ett halvt land bort
började Richard och jag tycka synd om James.
Så som de goda vänner vi är kom vi på en plan för att muntra upp honom.
PIEŠŤANY FLYGPLATS
Här kommer han.
Han har ingen motorhuv.
Det är hans kylningslösning.
-Han lider, eller hur? -Jag tror det.
-May. -Hej.
Du. Vi kan se att du är...
Du är frustrerad,
-och du har missat ännu en lunch. -Japp.
Men oroa dig inte,
-för vi har ordnat en upplevelse åt dig. -Ja.
Gamla flygplan att titta på.
-Ja, titta på MiG-plan, helt klart. -Ja.
Sukhoier, Hind-helikoptrar.
Men det är inte det bästa.
-Det är bättre än så. -Okej.
-Mycket bättre. -Bättre än någon av dem.
Vi har arrangerat ett dragrace för din Crosley.
-Förlåt. Är det ett skämt? -Nej.
Allt klarnar när du möter konkurrenterna.
-Följ med oss. -Se vad du ska möta.
Först, rival nummer ett i dragracet.
En Tatra-tippbil.
-Bra lastbil, men tung. -Ja.
Arton och ett halvt ton.
Rival nummer två, en JCB-traktor.
Den här väger 12,5 ton.
-Ja. Kraft... -Ja.
Irrelevant. Det är vikten, och den accelererar inte bra.
-En traktor. -Inte irrelevant.
Vi har den här, en Velorex-trehjuling.
Byggd i början av 60-talet,
i dåvarande Sovjetunionen, för funktionshindrade.
-Fyrahundra hk. -Nej, tolv.
Och din sista rival i detta dragrace, du tävlar mot en man.
Han heter Martin.
Kan du se glad ut över det vi har gjort?
Detta får dig på bra humör igen.
Det är ett dragrace som du kan vinna i din Crosley.
Jag ser fram emot det.
Han har tur som har vänner som oss.
-Där kör de. -Där kör de.
Varför gör jag det här?
Fordonet för funktionshindrade från Sovjet
i början av 60-talet tar ledningen.
Kom igen.
JCB:n drar ifrån.
Titta på mannen!
Herregud. Kom igen, bil. Du kan göra det.
Åh, här kommer trehjulingen.
Kan James slå mannen?
Kom igen.
Din jävel!
-Det kan han inte. -Det gick inte.
Inte den ökning av självförtroendet vi ville se, visst?
Se glad ut.
Kompis...
Lite oförskämt.
Han såg inte så glad ut som vi hoppades.
-Det muntrade inte upp honom. -Nej.
-Jag ville det. -Nej.
Den kvällen, för att tacka dem för dragracet,
gjorde jag några fler saker med deras bilar,
vilket blev uppenbart nästa morgon.
Vad var...
Kommer det från mig?
Titta på hans min.
-James? -Är det... Vad säger den?
Ta reda på det du.
Vänta, Hammond.
-Kan du slovakiska? -Ja.
-Får vi låna dig? -Ja, visst.
Han är slovak.
-Hej. -Hej. Vad säger den?
"Jag är impotent."
"Inkompetent"?
"Impotent."
Vänta. Jag översätter det.
-"Impotent"? -Ja.
Vad är det? "Jag är impotent."
James May, du är sjuk.
Men det kunde ha varit värre.
Måste vara ärlig,
jag säger inte detta till James, men jag gillar hans arbete.
Ger en bra Cruella-vibb.
Vi kunde ha pressat på söderut,
men vi bestämde oss för att hänga i Slovakien ett tag till,
av en mycket god anledning.
I dag tillverkas Audi Q7 i Slovakien.
Och Q8 också.
Även Volkswagen Touareg,
Porsche Cayenne, Porsche Cayenne Coupé,
Land Rover Defender, Land Rover Discovery,
Peugeot 208 och Volkswagen Up.
De tillverkar fler bilar per invånare i Slovakien
än i något annat land.
Biltillverkning har alltid funnits i blodet i denna del av Europa.
Före sovjettiden var Tatra tekniska halvgudar,
och ännu bättre på aerodynamik.
Även under kommunismens strypgrepp
tillverkade Škoda snygga sportbilar
och rallyvapen som kunde möta och slå sina välfinansierade rivaler från väst...
...och det var bara det vi kände till.
År 1957,
när kommunismen i Tjeckoslovakien var som mest
sotig och monokromatisk,
beslutade sig ett litet gäng ingenjörer på Škoda, bara ett halvdussin,
för att bygga en bil de kunde tävla i Le Mans med.
Och här är den.
Även om den designades som en racingmaskin,
så tätt packad
att motorhuven hade en fördjupning för att rymma det förskjutna topplocket,
är den ändå en utsökt skönhet.
Den må bara vara på 1 100 kubikcentimeter,
och den må bara producera 91 hästkrafter,
men hela bilen väger bara 580 kilo.
Jag har en toppfart på 200 kilometer i timmen.
Och bilen ser inte större ut än mitt badbar.
Och går upp till 8 500 varv per minut.
Den är till och med lätthanterad.
Motorn är fram men växellådan är bak.
Perfekt viktfördelning.
Ja, innan jag klev i.
Det har förändrat allt lite.
Jag tror hela tiden att ratten kommer att gå sönder. Titta.
Titta.
Den biten ger mig inte så mycket självförtroende.
Men vi glömmer det.
Detta är själva definitionen av en sportbil.
Det här är vad Ferrari borde göra i dag.
Och Maserati och Alfa Romeo.
Mycket liten, mycket lätt,
mycket snabb, smidig, frenetisk liten bil.
Jag fullkomligt älskar den.
När bilen var klar hade tyvärr
det kalla kriget blivit så kallt att den aldrig nådde Le Mans.
Och bara två byggdes.
Vid det här laget tänkte jag låta Kapten Miserabel prova den.
Men så insåg jag att
han var bättre lämpad för den här.
Den byggs av en annan tjeckisk biltillverkare, Praga, och kallas Bohema.
Den väger mindre än ett ton.
Så den är lätt som en racerbil,
och drivs av en Nissan GT-R-motor,
uppgraderad till 720 hästkrafter.
Det betyder att den når 300 kilometer i timmen,
och går från noll till hundra på mindre än tre sekunder.
Den här saken skriker alltså "James May".
Herregud!
Den har otrolig styrning. Ingen ratt, den har ett ok.
Inte ens på en krokig bana som denna
behöver jag flytta händerna från kvart-i-tre-positionen.
Den har uppenbarligen enorm acceleration.
Och de har inte satsat på toppfart, utan på låg vikt och smidighet.
Och det har den definitivt.
Den är underbar.
Den är bara underbar.
En miljon pund.
En miljon av dina pengar.
Den ser bra ut dock.
Det är svårt, då den måste se barnslig och fånig ut.
Ja, det gör den.
-Ja. -Men den ser fulländad och färdig ut.
Tjeckerna har alltid varit bra på sånt här.
De fick bara stå ut med ett litet avbrott.
Andra världskriget, bombningar, och sen behöva leva under Sovjetunionen.
Är det dörren?
-Ja. -Det är en lucka.
-Du har rätt. -Det är det.
Måste säga att det är mycket imponerande teknik från tjeckerna.
Men slovakerna har nu slagit det.
Den flyger.
Verkligen.
Jag...
Jag har faktiskt aldrig sett det.
Detta är AirCar,
den första flygande bilen att flyga mellan två flygplatser
snarare än att bara landa omedelbart där den startade.
Den kan susa genom luften på 2 500 meters höjd i 200 km/h.
Och dess skapare, Stefan Klein,
räknar med att kunna sälja den om ett år.
ERFAREN KAMERAMANS RÖST
Ja!
Bilen har landat.
Jag blir mycket sällan mållös,
-men jag saknar ord. -Ja.
Ärligt talat, de har alltid sagt sedan vi var barn:
"Flygande bilar kommer en dag." Du tänker: "Nej."
En annan viktig sak att påpeka är att
det inte bara är en flygande bil, den körde hit.
-Ja, precis. -Den kom på vägen.
-Den körde på motorvägen. -Japp, och blev sedan ett flygplan.
"Inte imponerad. Gillade den inte."
"Gillar inte flygande bilar."
-"Inte alls." -"Vill ha en bil eller ett plan."
-"Inte båda." -Titta på hans ansikte.
Kära nån. Säg inget.
Sedan fortsatte vi på vår roadtrip
som ingen nånsin hade tänkt på tidigare...
...på väg söderut mot Ungern.
BRATISLAVA UNGERN
James stönar som Nigel Mansell gjorde på den gamla goda tiden.
Ratten är fortfarande för liten.
Gaspedalen ännu begravd i dörren,
för högt över marken.
Bromsarna drar ännu våldsamt åt höger.
Hammond säger: "Har fått lite solbränna."
Och Jeremy säger: "Vet inte"
"om min luftkonditionering fungerar."
Ni har ingen aning.
Väl i Ungern
fick vi besked från mr Wilman att vi skulle anmäla oss här.
Det här ser ut som racing på gräsbana.
Herregud, det är klibbigt.
Det är en countrymässa. Vi tvingas dansa morris.
Nu så. Ett sms från mr Wilman.
Vad säger han?
Jag behöver mina glasögon. Vänta.
Vi är domare i hundkapplöpning.
"Ni kommer att tävla i turordning runt banan jag har satt upp."
-Det är nog den. -Ja. Den där.
"Vinnaren är den som blir skjuten minst antal gånger."
-Va? -Skjuten?
Skjuten med vad?
Ungern är känt för Rubiks kub och gulasch.
Det vet alla.
Vad alla inte vet är att
landet också producerar världens bästa bågskyttar.
Vi hade kommit till en bågskytteakademi som drivs av den här killen.
Den känns inte så vass.
Tror ni att denna skulle gå in i bilen?
Kanske det.
Det fanns bara ett sätt att ta reda på det.
Hitta en frivillig och göra vårt eget test.
"Jag har förstått att ni har ett jobb åt oss."
"Här är jag, redo för tjänst."
-Visst. -Rör armen, Nigel.
"Så. Jag lägger den i knät. Inget fuffens."
Visst. Då kör vi.
Så du skjuter bara en pil mot den?
Nej, jag säger bara att en pil nog inte går igenom.
-Nej. Det är poängen. -Men om de missar...
Exakt.
-Vi är där. -Jag vet.
Okej.
Och om den studsar och träffar mitt öga?
Herregud.
Och det var du.
Det var lite oroande, visst?
Åh, fan.
"Grabbar, jag har en pil i huvudet."
Men de är ganska bra.
Poängen är att James May, på sju meters avstånd,
missade målet, eller hur?
Och det var ett stillastående mål.
Ja, men jag...
Det kommer att vara... Vi ska köra.
För att göra saken än värre kom ytterligare ett sms från mr Wilman.
"Bågskyttarna kommer att skjuta på er"
"medan de rider på hästar."
-Så vi är rörliga mål. -Ja.
-De förflyttar sig på hästar. -Ja.
Ja.
På ett djur som skräms av
papperspåsar, vind, regn, solsken, grus, dörrhandtag...
Chipspåsar.
Rider fram: "Ja, jag har mål i sikte,"
och hästen nyser, sparkar bakut, eller gör något.
Pil i ansiktet.
-Titta. -Jag vet. Jag vill inte.
Jag är väl medveten om det.
Uppe vid mr Wilmans bana
hade det blivit lite Game of Thrones-aktigt.
Så efter en lång diskussion mellan Hammond och mig
bestämdes det att James skulle börja.
Om tre, två, ett, börja!
James taktik var att köra långsamt,
för han hade inget val.
Här kommer en ryttare.
Jag hörde det.
Och det.
Gud, det är riktig...
James May har blivit ett piggsvin.
Gud. Låt mig gå i mål.
Kära nån.
Ett, två, tre, fyra, fem,
-sex, sju, åtta, nio... -Sex, sju, åtta, nio...
...tio, elva, tolv,
-tretton, fjorton. -Tretton, fjorton.
-Din poäng, James May, är 14... -Okej.
...och du lever.
Hammond stod på tur...
Tre, två, ett, hej då!
...och till skillnad från James kunde han välja hastighet.
Titta, han dammar.
Han hoppas vara osynlig i sitt eget dammoln.
Herregud. De skjuter rakt mot mig.
Herregud! Det är...
Gillade inte det.
Även om några pilar hittade sitt mål...
...verkade Hammonds snabbhet och kraft fungera.
Bara en på den här sidan. En besvikelse.
Men den gick sönder.
-Han har bara sju. -Fyra...
-Fem, sex, sju. -Men sen...
Vänta lite.
Vänta lite. Ett av dina mål föll av.
-Tja... -Fusk.
Så vad var det? Sju?
Ja, plus de där tre, tio.
Han tappade ett mål innan slutet, får ett straff på fyra, 14.
Det är jämnt.
Är det de internationella reglerna för detta?
Du kan inte bara slumpmässigt ge mig...
"Jag håller också med, så du vet."
-Tre mot en. -Dra inte in Nigel i detta.
Han gjorde det.
Så det är fjorton, fjorton. Fjorton att slå.
J. Clarkson, är du redo?
Ja, inte glad, men redo.
Tre, två, ett, kör.
Kanske för att de distraherades av min bils rena skönhet...
Jösses.
Bågskyttarna sköt fler pilar mot karossen än mot målet.
Den är i vindrutan.
Få det att sluta!
Även om detta garanterade en vinnande poäng,
betalade team Le-Seyde ett högt pris.
Nigel Mansells huvud har lossnat!
"Titta nu vad du har gjort."
"Jag är skjuten i kinden med en pil."
"Huvudet har lossnat."
Kan vi räkna dina träffar då?
Okej. Ett, två, tre, sex. Du har vunnit.
Jag lever, Nigel Mansell har blivit halshuggen,
-och min kandelaber är krossad. -Den är förstörd.
Och det är en mening som ingen någonsin har sagt förut.
Nästa morgon stängde vi alla av våra telefoner
så mr Wilman inte kunde sms:a oss längre,
och styrde mot vårt sista land, Slovenien.
SLOVENIEN
Okej, jag har reparerat mina ljuskronor.
Men viktigast av allt, jag har kirurgiskt fäst Nigels huvud igen.
"Ni grabbar, ni har ett liv."
"Jag säger det gratis."
Under tiden var James i hot-roden tillbaka i gnäll-läge.
Herregud, jag hatar den.
Den är bullrig, den är ful, den luktar.
Jag har förolämpat kvinnor överallt.
Jag ska säga, och det är många konkurrenter,
att det är den sämsta bilen jag någonsin kört på tv.
Faktiskt i mitt liv.
Den är inte ens snabb.
Det högsta numret jag har sett på hastighetsmätaren är 110,
och jag vet att det bara är omkring 103.
Men snart åkte vi in i Slovenien,
där vi omedelbart blev distraherade av landskapet.
Det är... Jösses, det är spektakulärt.
Jösses.
Och snart insåg vi att bergen inte bara var vackra...
...de kunde också vara användbara.
Användbara för att ta reda på om James hot-rod
var så långsam som han påstod.
Hur snabbt har du lyckats få hot-roden att gå?
Kanske 105 kilometer i timmen.
Hundrafem. Okej.
Vi får se vad den kan uppnå i händerna på en mästare.
Här kommer han nu.
"Vi låter hunden se kaninen. Vad har vi på gång här?"
"Det finns bara en kille för jobbet, jag med en pil i ansiktet.
"Jag är redo att köra."
"Nu har du en världsmästare på det du har här."
"Ett riktigt proffs vid ratten."
Nigel, du har din raka sexa, uppenbarligen.
Men för lite mer energi har vi lagt till lite extra gravitation.
Hundrafem kilometer i timmen att slå på ett försök.
Vi vet hur snabbt du har kört
för det finns en hastighetsavläsare där.
"Oroa dig inte. Jag blåser ifrån avläsningen."
"Se bara på manövreringen."
Är du redo, Nige?
"Japp. Klar."
Tre, två, ett, kör.
-Han är på gång. -"Hej då, grabbar."
-Nigel. -Håll till höger.
Även om nedslaget hade slagit ut Nigels hår,
lyckades han återta kontrollen,
och han krossade James hastighetsrekord.
143,4
Men tyvärr var hot-roden totalkvaddad.
Jag har inte sett en bil så svårt skadad sen James körde in i en tunnel.
-Det är, Jösses... -Den är ganska böjd.
Ja, Nigel.
Du körde 143,4 kilometer i timmen.
Fyrtio kilometer i timmen snabbare än jag.
-Bra gjort. -"Bryr mig inte. Jag slutar.
"Hatar jobbet. Obekvämt.
"Jag menar, titta, ingen värdighet.
"Åh, kompis!"
Han har bara jobbat med oss i tre dagar.
Var inte med oss, de säger:
"Minns du Mansell?"
"Han klarade sig inte länge."
Vi måste be skidanläggningens ägare om ursäkt.
-Förlåt för det. -Förlåt.
-Förlåt. Ursäkta. -Ursäkta.
Förlåt.
Vi åkte vidare, lite ledsna att Nigel hade slutat.
Men på plussidan,
vi var nu bara 96 kilometer från mållinjen vid Bledsjön.
Och vår kollega log igen.
Hej igen, gamla kompis.
Trevligt att vara tillbaka.
Jag sa väl aldrig något ont om dig?
I så fall menade jag det inte.
Vänta.
Stanna inte.
Då den lilla skojaren verkade ta till sina gamla knep
åkte Jeremy och jag vidare.
Kör om Crosleyn nu. Där är den.
Hej då.
Jag är väldigt sugen på att komma till Bledsjön innan det blir mörkt.
För jag har hört att den är otroligt vacker.
Och med tanke på vad vi redan har sett
är standarden hög.
Kilometerna försvann bakom oss på silkeslena vägar,
och vi tog in Sound of Music-bakgrunden.
Och när solen gick ner nådde vi äntligen vårt mål.
Herregud.
Det levererar.
-Verkligen. -Ja.
Om man målade det som en scen och visade det för någon
skulle de säga: "Du har överdrivit."
Man kan inte ha två kyrkor.
Inte på en ö, och en där.
Ett slott på klippan.
Ingen plats ser ut så.
Men titta, det är bara där.
Det är fantastiskt.
Och jag älskar färgen på smält glaciärvatten.
Det är en vacker scen.
Vi skulle kunna vänta här på James.
Eller så kan vi gå och hitta en bar, en restaurang.
-Med utsikt över... -Som överblickar det,
-och tar en fräck öl. -Ja.
Jag föredrar det, för som ett lag kommer
två tredjedelar av oss att ha avnjutit en öl med den utsikten.
Ja.
Tyvärr kom kapten Långsam inte förrän det hade blivit mörkt.
Så den åt en halv pinne men hade bara tre ben.
-Så, det var för... -May!
-God kväll. -Vi klarade det alla.
Välkommen.
-Kul att se dig. -Tack.
-Du är här. -Ja.
Vi har gjort ett jobb, en grej.
Vi har gjort det bra. Ägde det.
Enda nackdelen är, ledsen att behöva säga det,
utsikten, Bledsjön är... Är den inte, Hammond?
Den är otrolig.
Fin utsikt täcker det inte. Den är som en festmåltid...
Han sa att hans ögon har magbesvär.
De kunde inte äta mer av den.
Jag älskar sjöar, men inget kan jämföras med detta.
Synd att du missade det.
Jag får se det i morgon.
Ett problem med det.
-Vi har fått ett sms. -Mr Wilman?
Planet lyfter i morgon bitti vid åtta.
Ja.
Men i din bil tar det ungefär
-två och en halv timme dit. -Ja.
Och man måste ha en timme för incheckningen.
Vi har räknat på detta.
-Ja. -Har ni?
Finns inget att se. Utsikten är borta.
-Du måste åka 04.30. -Verkligen?
Det är där det blir riktigt olyckligt.
-Du missade det i kväll. -Ja.
-För att det är mörkt. -Ja.
Men du missar det i morgon för det är ännu mörkare.
-Jaha. -Så jag ska gå och lägga mig.
Och det är synd igen, för vi åt en mycket läcker spaghetti bolognese.
Okej. Det är bra. Vi ses i morgon.
Vi ses på flygplatsen.
-Du ser ingenting. -Vi behöver inte gå upp.
Jag vill bara påminna mig innan jag åker.
Nästa morgon var jag på väg innan solen gick upp.
Okej, kom igen, metalljävel.
Jag har till och med på mig min Crosley-t-shirt. Vi åker.
Jag hade faktiskt gått upp tidigare än jag behövde.
För jag ville lämna en liten present till de självbelåtna bröderna
som hade sett allt på resan, medan jag inte hade sett nåt.
Det måste vara May.
Det är nästa nivå.
Det är verkligen...
Han fick mig.
-Va? -Han fick mig också.
Åh, den... Han är ond.
Han är också en idiot, för jag har två reservhjul på mina framvingar.
Jag har ett hjul, det är en pickup.
Det måste finnas ett.
Helvete!
Dessa är falska.
-Va? -De är falska.
Det finns inga hjul i dem.
Vad, dina hjulsaker?
Jag kan se in.
De är som dina grenrör, inga hjul i dem.
Har du... Var är ditt extra?
Jag har inget.
Var fan har han lagt dem?
Vi har inte tid med det här.
Sedan hittade vi dem.
Herregud.
Än värre, motordrivna farkoster är förbjudna på Bledsjön.
För att få tillbaka våra hjul
måste vi rekvirera något som kallas en roddbåt.
Åh, helvete!
Det är som Svalor och amasoner, bara skit.
Ja.
Jag är vänd åt fel håll.
-Jag behöver vägledning, Hammond. -Ja.
Höger hand ner. Jag vet inte. Jag är vänd åt andra hållet.
-Vänster hand ner en bit. -Va?
Välkomna tillbaka, tittare.
Jag tror att jag klarar det, om inget går fel med den fina bilen.
Och jag är, vill jag påminna er, i ledningen.
724 kubikcentimeter,
sjuttiofem år gammal, och här är jag och vinner.
Åh, fan!
Jag har kommit in på badplatsen.
Efter att ha lastat in Hammond i den andra båten,
nådde vi så småningom bryggan med våra hjul.
Vi har slösat bort 45 minuter.
Jag är medveten om det.
Nej, gör det inte, jag kan inte hålla i den vinkeln.
Bromsa, knuffa, gira. Tack.
Vilken fin bil det här är, denna fina bil.
Som tur är för oss flyter hjul.
Så efter lite mer tidsslöseri...
Kör!
...var vi äntligen på väg.
Säckpipa, seriös fart krävs.
Sexliters V8, den tar mig fram.
Jobb ett, kom ikapp James May och kör honom av vägen.
Jobb två, ta flyget.
Temperaturen är konstant. Oljetrycket är bra.
Den här bilen har bara ett jobb kvar
efter sina många år på jorden, att få mig till flygplatsen.
Det är allt.
Lyssna bara på det.
Ren kraft.
Ja.
Okej.
Jag är på jakt.
Längre fram stod jag nu inför Crosleyns fiende nummer ett...
...en kulle.
Herregud!
Jag är nere i 24 kilometer i timmen.
Kom igen!
Rulla in den.
Drar in honom genom hörnen.
Se vad jag hittade.
Kom igen!
Förlåt, kompis. Måste göras.
Så, James May missade den stora Jesus.
Han missade krigsfångelägret,
och varenda lunch och middag på hela resan.
Och nu missar han planet.
Och sen, nån kilometer senare...
Kära nån!
Kära nån.
Oljelampan lyser.
Temperaturlampan lyser.
Alla lampor lyser.
Jag...
Jag blir överhettad.
Ursäkta?
Alla möjliga lampor lyser nu.
Jag måste stanna.
Kära nån.
Och så var det en kvar.
Har du problem?
Borde inte glädjas...
Herregud.
Tror problemet är...
Jag tror inte, jag vet att problemet är
att fläkten inte har varit igång.
Flygplatsen visade sig vara bara ett par kilometer
från där Hammond hade stannat.
Här är det.
Flygplats.
MARIBOR FLYGPLATS
Ska äta deras lunch, dricka deras drinkar,
och sträcka ut mig över deras säten.
Men mr Wilmans flygplan var inte vad jag förväntade mig.
Det är... Jösses.
Och det taxade tydligen redan.
Fan också!
Nej, titta. Rampen är nere.
Rampen är nere.
Mycket jetwash.
Jag är uppe.
Jag är av igen.
Andra försöket.
Kom igen.
Bakhjul.
Jösses!
Jösses.
Herregud! Skojar du?
Kom igen, bil.
Ja, ja, ja.
Gud!
Det kommer undan.
Passerar.
Din jävel!
Det var lite sent.
Måste göra det den här gången.
Nej, vindrutetorkare, för Guds skull.
Här kommer han.
Jag kan inte göra det.
Skjut mig.
Skjut mig, Alan.
Kom igen.
Här kommer jag.
Ja!
Fan!
Den startar inte.
Kom in, James.
Det går inte.
-Det kan väl inte lyfta så? -Nej.
Herregud!
Kom igen, bil. Du klarar det.
Kom igen, James.
Det är tur att den här banan
-är 42 km lång. -Jag är väldigt nöjd med det.
Längre än i Fast and Furious.
Mycket längre.
Luftvirvlar! Luftvirvlar!
Kom igen!
Ja, ja.
Herregud!
James May kom på planet!
Välkommen ombord!
-Tack. -Vi gjorde det!
-Vi gjorde det alla. -Herregud.
-Vi gjorde något. -Det var extraordinärt.
Herregud, jag vet vad...
Vi har kört på ett flygplan som precis landat.
-Jag fick ett sms. -Va?
Det är från mr Wilman.
"Vill ni ha kaffe? Jag är vid incheckningen."
Okej.
-Den är väl där inne? -Där.
Så det vi gjorde hade inget att göra med...
-...resan. -Det hade det inte.
Och med den besvikelsen är det dags att avsluta.
Tack för att ni tittade.
Vi ses nästa gång.
-Någon kommer att vara arg. -Ja.
Undertexter: Johan Sjöbom
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir