Üdv, nézők! Egy kompon vagyunk a Balti-tengeren,
Lengyelország partjainál.
És azért vagyunk itt, mert egy olyan túrára készülünk,
amilyenre még senki nem is gondolt.
Igen! És azért készülünk olyan túrára,
amilyenre még senki nem is gondolt,
mert manapság nagyon nehéz
olyan túrát tervezni, amire már más is gondolt korábban.
Igen, végiggondolva azokat a helyeket, ahol az elmúlt években jártunk,
amelyek akkoriban biztonságosak voltak,
már nem azok.
Mozambik, Szíria, Irak,
Burma, Ukrajna, Oroszország.
Egyik helyre se mehetnénk vissza.
Vagy más okokból, Argentínába se.
-Nem. -Vagy Törökországba.
Miért nem mehetünk Törökországba?
Ki vagyunk tiltva.
-Mi van? -Bizony.
De nem csak azok a helyek problémásak,
ahol korábban jártunk.
Nem, valóban nem.
Úgy gondoltuk, ebben a részben mondjuk, átautózunk a Szaharán.
Nem lehet a terrorveszély miatt.
Aztán gondoltuk,
követjük
Arábiai Lawrence nyomát a Sínai-félszigeten át.
Nem lehet a terrorveszély miatt.
El akartunk autózni Bangladesből a Mount Everestig.
Nem lehet.
Azt miért nem lehet?
-Indián át kell menni. -És ez gond?
-Igen, ki vagyok tiltva Indiából. -Igen, valóban.
És végül, mindezek miatt,
egy kompon hajózunk a Balti-tengeren.
Igen, mivel egy 2250 kilométeres autóútra vállalkozunk,
honnan is... Van itt valahol egy térkép, mindjárt előbányászom.
Gdańskból, ami itt van fenn, a Balti-tenger partján,
lemegyünk egészen idáig, a szlovéniai Bledig.
Senki nem csinált még ilyet.
Gdańskból Bledbe.
És amikor eldöntöttük, hogy olyan útra vállalkozunk, amire még korábban senki,
Mr. Wilman is beleszólt:
"Rendben, de olyan autókkal kell ezt teljesítenetek,
"amilyennel még senki nem vállalkozott autós túrára."
És ezt illetően én jártam a legjobban.
Messze nem.
A NAGY TÚRA BEMUTATJA
Én voltam az első, aki legurult a kompról...
ebben.
Egy lehajtható tetejű kisteherautó.
Igen, tudom.
Egy kabrió kisteherautó kicsit olyan, mint a golyóálló konyharuha.
Miért kellene kombinálni ezt a két dolgot?
De ez a játék erről szól.
Különleges.
Még nem csináltak ilyet.
És ekkor megérkezik Szörnyella de Frász.
Mi ez?
Ez az autós túrára legalkalmatlanabb autó, amit valaha is gyártottak.
Bemutatom a Mitsouka Le-Seyde-t.
Ez a valaha volt legalkalmatlanabb dolog.
Nem így van.
Ez egy zseni műve,
mert Mr. Mitsouka nem tett mást,
mint fogta az 1990-es Nissan Silvia motorját,
egy közönséges kétajtós japán szedánét,
és a váltót, és a belsőt, és minden elektronikát,
megtartotta őket eredeti formájukban, és beépítette ebbe a kirívó karosszériába.
Igen, Mr. Mitsouka nem tett mást, mint hogy betépett, és itt az eredmény.
Haver, egyrészt...
-Igen. -A kerekek.
Igen.
A hátsók el vannak rejtve, és ezek...
Magad előtt kormányzod a kocsit.
-Igen. -Ezt nézd meg!
Ez drasztikus változtatás, elismerem.
Ezek a kerekek 90 cm-rel arrébb vannak, mint kellene.
Igen.
Van más is. Nézd meg a dudát!
-Ezt nézd meg! Akarod hallani? -Működik?
Hát persze!
-Nem biztos. -Készen állsz?
Úgy néznek ki, mint a vonatkürtök.
-Kész? -Igen.
Ennyi?
Hány ilyet gyártott?
-Néhány százat. -Túl sok.
Azt hiszem, körülbelül 500 készült.
Ez a Mercedes SSK-t akarta lemásolni.
Nem igazán sikerült.
Ez jobban hasonlít a Mercedes SSK-ra, mint az.
-Nem értek egyet. -A hajó is jobban hasonlít az SSK-ra.
-Nézd! Azok hatalmasak. -Rossz.
Áttérhetnénk most már a te autódra?
Ez abszolút briliáns.
-Imádom. -Ez egy SSR. Tudom, mi ez.
Ez, ez.
Soha nem vezettem még. Őszintén, szerintem még senki se.
Nem, még senki.
Az ötlet, hogy ez egy kétüléses kabrió kisteherautó lesz.
-Igen. -Elektromos tető.
-A tető lemegy... -Oda be. Igen.
Tehát ez nem igazán jó kisteherautó.
Nem túl jó kisteherautó,
de nagyon rossz kabrió sportautó.
Igen. Nehéz?
Igen, kábé két tonna.
-Ez... -Igen.
Förtelmes, nem?
Nem, csodálatos. Imádom.
Aztán azon tanakodtunk, James vajon mivel érkezik.
-Utálja, ha lassúnak titulálják, nem? -Úgy van.
Szerintem valami frappáns járgányt választott.
És én... Valami olyasmit...
mint a Lamborghini LP 550 Balboni Special, kétkerék-meghajtású,
-de versenyre tuningolt. -Tudom.
Pontosan.
KIKÖTŐ GDAŃSK
Aztán kiderült, mekkorát tévedtünk.
Fogalmam sincs, mi ez.
-Milyen messze van? -Jó kérdés.
Mi ez?
-Őszintén, nem tudom, mi ez. -Fogalmam sincs.
A cirkuszból jössz?
Mi ez, James?
-Látom, hogy "Crosley" van ráírva, de... -Íme!
Sajnálom,
de ez egy nagyon értékes kocsi, és elkezdett esni.
Felteszem a tetőt, akár az MX-5-nél. Pár pillanat.
Menet közben is működik.
Ez egy 1947-es Crosley CC kabrió.
Elmesélem a történetét.
-Lenyűgöző. -Éreztem, hogy erre készülsz.
Az 1930-as években
élt egy férfi Amerikában, ifj. Powel Crosley-nak hívták.
Egy vagyont keresett háztartási készülékeivel.
Ő volt az első, aki polcokat szerelt a hűtőajtóra.
Amit manapság már természetesnek veszünk.
Megfigyelte, hogy Amerikában
mindenki hatalmas autókat vezet,
ami szerinte nevetséges volt,
így eldöntötte, hogy vagyonából kis autókat fog gyártani.
Híres mondása:
"Ahhoz, hogy átkelj a folyón, nem kell hadihajó."
CROSLEY EGY JÓ AUTÓ
És úgy döntött, az autóit
a boltjaiban fogja árulni, a háztartási gépekkel együtt.
Ezért ez az autó mindössze százhúsz centiméter széles.
Mert át kellett férnie a bolt ajtaján.
Nagyon jó gondolat volt ez Mr. Crosley-tól.
Zseni volt.
Én azonban tüsszentettem már
ennél nagyobb takonylabdát a zsebkendőmbe.
Milyen motor van benne?
Egy négyhengeres 724 köbcentis motor,
ami...
26,5 lóerőre képes.
-26... -Ne, várj egy kicsit!
-Hány éves ez? -1947-es.
Akkor hetvenvalahány éves.
Valószínűleg annak nagy része már... 12?
-14. Maximum. -14?
Mostanra a lovak nagy része elhunyt.
James, hallottad
a "2250 kilométeres túra" szavakat?
És neked... Ha szerencséd van, van tizennégy lóerőd.
Mennyit fizettél érte?
Ez nem ilyen egyszerű.
Valójában egy ismert autóaukciós oldalon találtam.
Megnéztem, és aznap este ért véget,
a licit 400 fontnál állt.
Így licitáltam rá 450 fontért.
Majd elmentem, borozgattam kicsit.
Később visszatértem... Addigra kicsit feljebb ment.
És...
-Mennyit fizettél? -11 000 fontot.
11 000 fontot ezért?
Részegen vettem.
Ha elmentél...
Oké, elismerem. Ott a pont.
Egy pillanat, én a Mitsuoka Le-Seyde-t megkaptam
mindössze 11 500 fontért.
-Az egy rendes autó. -Nem az.
11 500 fontot fizettél egy öreg Nissanért rossz karosszériával.
-Rendben, az mennyi volt? -Igen, pontosan.
Pont erre gondoltam.
Mennyi volt?
18 500 font.
Tessék?
Tizennyolc... Mindig is akartam egyet.
-Ez egy kabrió kisteherautó. -Tudom.
Mint egy fekvőrendőr a futópályán.
Semmi haszna.
-Ez... -Gyerünk, indul...
Nem gondoljátok...
De úgy gondolom, igen.
Mr. Wilman vicces kedvében van.
Ez egy tartalék autó.
Őszintén megmondom, ez még alkalmatlanabb, mint a mi autóink.
Ezt 30 kilométeres útra tervezték.
Ez egy hot rod, nem?
CICIK ÉS SÖR
-Nézzétek a feliratot! -Jaj, ne, odanézz!
Ez...
Nos, ez... Ez egy átok, nem? Itt a vég.
Vezetnél olyan autót, aminek az oldalán "cicik és sör" díszeleg?
Biztos, hogy nem.
Imádkozva, hogy a saját autóink ne hagyjanak cserben bennünket,
a kikötő kijárata felé vettük az irányt, hogy elinduljunk a hosszú útra.
Úgy van.
Megkezdjük a 2250 kilométeres utat Gdańskból Bledbe.
Balesetem volt.
James, még csak 600 métert jöttünk.
Skandináviában legalább
-egy napot kibírtál a baleset előtt. -Úgy van.
Pillanat!
Ez az autód egy darabja?
Nem, ez nem az autóról van.
Igen.
Mi ez?
-Eltörted a sorompót. -Összetörted a sorompót.
Eltört a sorompó.
Hívta a rendőrséget.
Természetesen jobbnak találtuk lelépni a zsaruk érkezése előtt.
Ez forró.
De mielőtt megtehettük volna,
James ragaszkodott hozzá, hogy beindítsa az ablaktörlőit.
Készen álltok?
És mi van a másikkal?
Mint egy nagydob és pergődob.
Most, hogy már James is látta, merre megy...
elhagytuk a Balti-tenger második legnagyobb kikötőjét,
és elindultunk Gdańskba.
Amely világszerte arról ismert,
hogy a Lech Wałęsa Szolidaritási Mozgalom szülőhelye,
egy olyan mozgalomé, ami segített megdönteni a kommunizmust,
és véget vetett a hidegháborúnak.
Olyan események történtek itt, melyek az egész kommunista világban visszhangzottak,
és különösen Kelet-Európában.
A korabeli híradásokat látva
feltételeztük, hogy a város központja fekete-fehér,
és egy kicsit olyan, mint Hull.
De mire odaértünk, kisütött a nap.
És egyáltalán nem olyan volt.
Ez csodálatos!
Ez egy nagyon-nagyon szép város.
Jó reggelt!
Ezt nézzék!
Ha egy Nissan Silviában ülnék, senki nem figyelne fel rám.
De mivel ezen Liberace fürdőszoba-szerelvényei vannak,
mindenki fényképez, és mindenki nagyon örül.
Igen, az emberek mosolyognak és megnéznek.
Kétség nem fér hozzá, örömet hozunk.
Ez...
De amikor a vidámpark ellátogat hozzád, akkor nem panaszkodsz, nem?
Minden biciklit elvisznek,
de ettől eltekintve jó dolog, vidám és szórakoztató.
Miután átsegítettük a társunkat egy rettentő szűk résen...
Rendben vagy, jó így.
Jó így. Ne ragadtasd el magad!
Nagyon vicces. Folytassátok!
-Ez az! -Menj! Sikerülni fog.
Megcsinálta! Szép munka!
...elindultunk a városból...
és rátértünk az autópályára.
Ilyen egy négyhengeres Nissan határozott hangja.
És ez egy sokkal határozottabb hang,
egy 75 éves Crosley-é.
A fenébe is, ez szörnyű!
James May, ez a maximum?
Igen. 61 kilométer per óra.
Istenem!
62.
Jaj, istenem, hatalmas kamion mögöttem.
Ne!
Atyaég!
Istenemre, ez majdnem felborított.
Látva, hogy a társunk egyértelműen veszélyben van,
úgy döntöttünk, lehagyjuk.
Viszlát, James.
Oké. Még 2250 kilométer négy országon át.
LENGYELORSZÁG - SZLOVÁKIA - MAGYARORSZÁG - SZLOVÉNIA
Úgy értem, az egykori vasfüggöny mögött leszünk.
És mire célba érünk, újra vasfüggöny lehet.
Az első megállónk egy versenypálya volt
pár száz kilométernyire, Poznań város közelében.
Ami azt jelenti, hogy rengeteg időnk volt kielemezni az autóinkat.
Jeremy, egy kérdés, amíg autózunk.
Ez az izé a Mercedes SSK-t utánozza, nem?
De igen.
Egy bizonyos A. Hitler úr nem rajongott a Mercedes SSK-ért?
Nem. Az SSK a 30-as évek elejéről való, amikor Hitler még csak tizedes volt.
És egy tizedes nem engedhetett meg magának egy SSK-t.
Ettől még lehetett rajongó.
Tehát egy műanyagból készült,
Hitler által imádott kocsi, nem meggyőző másolatát vezeted.
Nem.
Én aztán nem.
El tudod képzelni, milyen lehet a Crosley-ban?
Tudod, nem hiszem, hogy képes vagyok rá.
Légörvényre felkészülni!
Ez őrület!
724 köbcenti.
Hogy jutott ez eszébe?
Mi volt a baj a, tudom is én, egy literrel?
Jesszus!
Sok kilométer állt még előttünk, de letértünk az autópályáról...
és átkeltünk az erdőn, amely az útikönyv szerint
Lengyelország második legnagyobb erdeje.
Gondolj bele, Hammond, egy nap se telt el, és láttuk Gdańskot,
a Balti-tenger második legforgalmasabb kikötőjét,
most pedig Lengyelország második legnagyobb erdejében autózunk.
Igen, csodás! Imádom a második legnagyobb és legjobb dolgokat.
Elsőként csak nagyobbnak vagy jobbnak kell lenni, de másodikként
nem lehetsz jobb az elsőnél, de muszáj a harmadiknál.
Precizitást igényel. Ez a legjobb.
Miután végre kijutottunk a fák közül,
megérkeztünk a poznańi versenypályához.
Mr. Wilman elintézte nekünk, hogy részt vehessünk egy helyi versenyfutamon.
Ami fantasztikus, mert olyan, mintha nagykövetek lennénk
egy kulturális csereprogramon.
Anélkül, hogy kultúrát vagy bármit cserélnénk.
Lenyűgöző volt a pálya, mindennel együtt.
SZŰRŐK - SZEMÉT
De az igazi csemege az istállókban várt ránk.
Tudom, mik ezek.
-Versenyautók. -Tudom, Forma Easter versenyautók.
-Az... ami csak a vasfüggöny mögött. -Emlékszel... Pontosan.
Ez tulajdonképpen a Szovjetunió Forma 1-re adott válasza.
Az 1970-es, 80-as években,
amikor a vasfüggöny nagyon szigorúan be volt húzva,
a Forma Easter szovjet blokkból származó csapatai
egymás ellen versenyeztek...
nagy szenvedéllyel és bátorsággal, de nagyon kevés erőforrással.
Az autókat feltuningolt 1,3 literes Lada motorok hajtották.
A felfüggesztés a keletnémet kisbuszokból származott.
A kormánymű Trabantokban kezdte pályafutását...
és egy garnitúra guminak egy egész szezont ki kellett bírnia.
A lengyel csapat annyira le volt égve, hogy az autóverseny-rajongó és honfitárs
II. János Pál pápának kellett megvennie számukra a sisakokat.
De az újrahasznosításból és javításból eredő hátrány ellenére
a Forma Easter izgalmas figyelemelterelés volt
az egész héten egy vekni kenyérért sorban álló emberek számára.
Mindig is látni akartam ezeket az autókat.
-Hallottam róluk. Olvashattunk róluk. -Igen.
Nem volt másuk, csak egy 1968-ban készült homályos fénykép.
Ez egy európai versenyautó egy európai versenypályán.
Valami ilyesmi lesz.
-"Akarok egy olyat." -Ja, "Akarok egy olyat,
de csak Lada motorom van."
Nagyszerű, mire képes az emberi találékonyság.
Elszántság.
Tudom, mit csináltak... Tudom, hogy szereztek cipőket.
-Ismered a bokszcipőt? -Igen.
Azt viseltek.
-Kicsit hasonlít a versenycipőre. -Igen.
-Igazán csinos kis autók. -Nagyon szépek.
-Az. Ez... -Ez fantasztikus.
-És biztonságos. -És...
Nézd, mi rögzíti ezen a szélvédőt!
-Biztonságosan oda van ragasztva. -Ez aztán autentikus!
Ez nem jön le.
Kivéve, ha esik, akkor... Akkor lejön.
Mindeközben...
nagyon lemaradva
én is beértem Lengyelország második legnagyobb erdejébe,
és a hátam mögött hagytam a félelmetes autópályát.
Ez sokkal jobb.
Meg kell hagyni, néhány alkalommal az autópályán
elbizonytalanodtam a visszapillantóban a "cicik és sör"-t látva.
Na, mindegy, most itt robogunk.
Nagyon szép ez a táj.
Elfelejtem a "cicik és sör"-t, és a Crosley-ra koncentrálok,
a rút kiskacsára, a legcsenevészebbre, amit dédelgetned kell, ne feledd!
De mindössze másfél kilométerrel később...
Egy BMW-s próbál leelőzni.
Próbálok helyet csinálni neki.
Jézusom!
Menj már!
Menj!
Előzz meg!
Na, most végem. Ennyi volt.
Jesszus, ennek annyi.
Jól van.
Eközben a versenypályán
Hammonddal kiválasztottuk, melyik autókkal akarunk versenyezni.
Ez az!
Mármint ennyi volt.
A hátsóm ennyire van az üléstől.
Szegénykém!
-Van ennél nagyobb? -Nincs.
Tényleg? Ez a...
Szóval ez a legnagyobb?
Ezt ki kell hagynom.
Ne már, lemaradsz a mókáról!
-Mégis mit akarsz, mit tegyek? -Fogyj le!
Nem nehéz.
Az elhízás betegség.
Igen, de egy nagy, zsíros betegség, nem?
Zsíros és súlyos.
Frusztráló lehet, mert annyira csinálni akarsz mindent.
Abszolút rákészülsz, aztán mégse megy, mert túl kövér vagy.
Sajnálom. Elszomorodtál, igaz?
-Igen. -Mert kimaradsz valamiből.
Nagyon vicces vagy, de... Jaj, istenem!
Nem tudok kiszállni.
Jaj, ne!
A karosszéria... Levesszük rólad a karosszériát.
Segítenétek? Segítenétek kiszállni?
Szét kell szerelniük az autót körülötte.
Szét fogják szedni az autót körülötted,
hogy ki tudj szállni.
Lehámozzuk róla, mint egy búvárruhát.
Egyszerűbb lett volna ráfesteni egy versenyautót, aztán letörölni.
Köszönöm.
Most dobták ki a méltóságodat a műhelyben.
Menj, szedd össze!
Miközben Hammond és versenytársai felkészülnek az időmérőre...
Én rájöttem, hogyan tehetném hasznossá magam.
Úgy döntöttem, kinevezem magam csapatvezetővé.
-Komolyan? -Mondhatni én vagyok Toto Wolff.
-Oké. -Az egyetlen...
-Megmondom, mi aggaszt. -Mi?
James May. Az időmérő két perc múlva indul?
-Két perc múlva? Két perc. -Igen, két perc.
James May még nem ért ide.
Igyekeznie kell, különben nem ér ide az időmérőre.
A szabály az szabály, haver.
Érj ide időben, és ne legyél túl kövér.
Történetesen a Crosley újra üzemképes,
én pedig közeledtem a versenypályához.
Tökéletes sebességváltás.
Jaj, ne! Ne tedd ezt!
Be, ki.
Eközben a pályán az időmérő elrajtolt.
Hé!
A külső íven jön.
És csapatvezetőként az én feladatom volt mérni a versenyzőm köridőit.
Ott jön!
Ez 2.22. A francba!
Pillanat! Hogy...
Hogyan állítom a stopperórát...
Ez... Hogyan... Ha megállítod,
hogyan... Kell még egy stopper.
Mielőtt elmondhatnám Hammondnak,
hogy egy normális köridőt se rögzítettem, megérkezik James.
Az időmérőt lekéste, de vágyott valamilyen feladatra.
Így csapatvezetőként megbíztam valamivel.
Nincs orvosi autójuk.
Ha az autóból tudsz mentőautót faragni...
Több értelme lenne a tiédet átalakítani, nem?
Gondoltam rá, de az csak kétüléses.
Nem fér be a hordágy. A tiédbe hátulról be lehet tenni.
-Oké, értem. Ez így korrekt. -Csináld meg! Zseniális lesz.
Szerencsére valaki, aki nem volt túl béna hozzá, rögzítette a köridőket.
És kiderült, hogy a hatodik helyen kvalifikáltam.
Rendben.
Ez csodás élmény az autós túrán, ami még senkinek nem jutott eszébe.
Nézd, ki van itt!
Helló, haver!
Jól van. Megcsináltad az autót?
-Kihagytad az időmérőt. -Tudom.
-Bánhatod, mert remek móka. -Nagyon vártam a versenyt.
Érezd jól magad!
-Úgy lesz. -Én is ott lehetnék.
Igen, tudom. Ki kell hagynod, mert túl... kövér vagy.
Nekem azt mondta, túl magas.
Miközben a versenyzők a rajtra készülnek,
elláttam Hammondot néhány stratégiai tanáccsal.
NE ÜTKÖZZ
Köszönöm. Nagyon köszönöm.
Megelőzött valakit.
Koncentrálj, Hammond!
Ne ütközz!
Csak ne hagyd magad!
Meglátjuk, tudom-e tartani a negyedik helyet.
Jaj, ne!
És mi van, ha a legközelebb harmadik vagy ötödik lesz?
Jó meglátás.
Tegyünk kérdőjelet?
Gyerünk! Így tovább! Meglesz ez.
Igazi autóversenyző vagyok.
FONTOS DARAB
TELJESEN EGYÉRTELMŰ
Itt mehetek gyorsan.
-Ott jön! -Ő az?
A francba!
Azt hiszem, meg tudok...
Még lehetek negyedik, azt hiszem.
Hammond boldogan versenyzett...
...nem tudva, hogy az autójából szivárgó olaj korcsolyapályává alakította a pályát.
Azt jelenti, hogy valaki elszállt.
Még valaki elszállt.
Sajnos a csapatvezetője figyelmeztetése nem volt egyértelmű.
-Miért azt írtad, hogy "Valamilyen..."
Nem tudjuk, mi az.
Elég, hogy "folyik"!
Ó, a francba!
VALAMILYEN FOLYADÉK FOLYIK AZ AUTÓDBÓL
-Ő az? Nem? -Nem.
Világít a piros.
Hammond kiszállt. Hammond kiszállt.
Mi van?
-Hammond kiszállt. -A fenébe!
Jaj, istenem!
Jól vagyok. A lábam megsérült.
De valakinek ide kellene jönnie értem.
James úton van.
Kicsoda?
James. James úton van.
Ne már!
Tarts ki!
Nem szereti a melegindítást.
Ott jönnek.
Kitartás, Hammond!
Jó. Kitartok.
Szóval nem haltál meg.
Nem. Sőt, már jobban is vagyok.
Sajnos Hammond olajszennyezése annyi balesetet okozott,
hogy aznapra minden versenyt töröltek.
Így már másodszorra menekültünk, mióta Lengyelországba érkeztünk.
De előtte még kicsit átalakítottam a kocsim.
Zöldre akartam festeni a kerekeket.
Így versenyautósabb, és még feltűnőbb.
Lehetett az autód még feltűnőbb?
Csak csodálom a tükörképemet a krómozott kerekeidben.
Te élvezed ezt?
Olyan, mint egy LEGO-ból épített katasztrófa.
Nyolcévesen ilyeneket építettem a nappali szőnyegén.
Már esteledett,
és még meg akartunk állni megnézni Jézust, mielőtt elfoglaljuk a szállást,
ami 150 kilométerre volt.
Ez nem okozott problémát Richard hatliteres V-8 motorjának...
sem az enyémnek.
Jamesnek azonban...
Június 21-e van, az év leghosszabb napja,
és James May így is fogja érezni.
Helyzetjelentés.
A motor hűtőfolyadékának hőmérséklete emelkedik.
Még nincs a veszélyes tartományban, de egyre magasabb.
Istenem, egy újabb kamion!
Ne!
Atyaég!
Minden problémától mentesen
ekkor érkeztünk meg Jézus kertjébe.
Hű, ez óriási!
Jézusom!
Csinál... Ha dobsz be aprópénzt, csinál valamit?
Tudod, mi vicces? Rágugliztam,
és megtudtam, hogy ez a világon a második legmagasabb Jézus.
-Zseniális. -Indonéziában van egy ennél magasabb.
Ez biztosan lehangoló. De ezt építették meg először?
Biztosan. Senki nem akar második legmagasabbat építeni.
Nem is tudom. Lengyelországban vagyunk. Jártunk
a második legnagyobb erdőben, a második legforgalmasabb kikötőben.
-Igen. -Megmondom, még mit találtam.
Nemrégiben egy mobil adótorony volt a feje tetején.
-De volt néhány panasz. -Miért?
Mert az emberek kemény pornót nézhettek,
amit Jézus fejéről sugároztak a telefonjukra.
-Értem. -Ez hiba volt, nem?
Jézus fejére tenni az internetet.
Nem elég méltóságteljes.
Van egy ajtó is Jézuson. Ezt tudtad?
-Nézd! -Ez Jézus hátsó ajtaja?
Legközelebb, ha valaki meglep, én felkiáltok: "Jézus hátsó ajtaja!"
-Erről beszélsz... -Erről beszélek.
Ez igazi autós túrára való. Egy túrán ilyeneket csinálsz.
Pontosan ilyeneket.
Kivéve,
ha egy 75 éves Crosley-t vezetsz, aminek túlmelegedett a motorja.
Ez Richard Hammond szakterülete.
Ő szereti a háború előtti és közvetlenül azutáni dolgokat,
és ilyeneket mond, hogy "csak három van belőle".
Nos, nem vagyok meglepve.
Gondolom, eltömődött a hűtő.
Elég barnás cucc jön ki belőle.
Nézd, nézz alá!
Vártam, hogy láthassam azt a nagy Jézust.
De nem volt mit tenni, arra kellett koncentrálnom, hogy odaérjek a hotelhez,
mielőtt használnom kellene az antik fényszórókat.
Még száz kilométer.
Kezd nagyon begörcsölni ez a lábam, egészen idáig,
és már nem érzem a hátsóm.
Istenem, add, hogy vége legyen!
Amikor végre odaértem a szállodához,
olyan kimerült voltam, hogy azonnal lefeküdtem.
-Lefeküdt. -Igen.
Kettőnknek azonban
a sokkal nyugodtabb délutánt követően
volt még energiánk, hogy megkérjünk néhány helyit,
hogy vegyen részt egy kis piától tüzelt ugratásban.
Mindenki ragadja meg, ahol tudja, és emelje! Ragadd meg és emeld!
Emeld! Három, kettő... A pokolba!
Ez nem volt nehéz.
Másik irány!
Jaj, a hátam! Istenem, a hátam!
Az ujjaim!
Ez úgy hangozhat, mint valami pornó, ha nem vigyázunk!
Másnap reggel
James nem örült, hogy az autóját szorosan a fal mellé állítva találta meg
a szálloda éttermében.
Nagyon vicces, faszikáim.
Jézusom!
Emiatt a késés miatt kilométerekkel volt lemaradva mögöttünk.
Mondom a mai nap tervét.
Megállunk a Stalag Luft III-nál, ahol a nagy szökés volt.
Ebédelünk, aztán elautózunk Krakkóba.
Mióta hónapokkal ezelőtt eldöntöttük, hogy megcsináljuk ezt a túrát,
James May izgatottan várta, hogy láthassa a Stalag Luft III-t.
Még egy Nagy szökés pólója is van.
Mostanra legalább elindult.
Bocs.
Szemétládák.
És nagyon ramatyul érezte magát.
Kiderült, hogy nem rémálom volt.
Tényleg egy Crosley-ban szelem át Kelet-Európát.
Ez a legmagasabb sebességfokozat.
Ez így megy egy órája.
A jó hír, hogy nem a félelmetes autópályán voltam.
CROSLEY EGY JÓ AUTÓ
A rossz hír, hogy ennek senki más nem örült.
Nagyon igyekszem.
Jézusom, előzni fog.
Jaj, ne! Elég dühös lehetsz.
Ne!
Elmegy.
Itt megy.
És még egy.
Mindketten elmennek.
Jaj, istenem!
Jesszus!
Az én hibám.
Messze elöl engem is utolért a baj.
Jézusom, az nem darázs, a fenébe! Mi ez?
Hatalmas!
Kifelé!
Innen nézve óriási.
Hihetetlenül nagy.
Kifelé!
Miután megszabadultam a mérges sárkányrepülőtől,
észrevettem az autóm egy kényelmi funkcióját,
amire eddig nem figyeltem fel.
OVER DRIVE BE - KI
Van egy overdrive gombom.
Remek hírek a Le-Seyde-ből, Hammond.
Van overdrive-om.
Szuper.
Üdv az overdrive világában.
Overdrive.
Ha nem tudnák, az overdrive hatékonyan csökkenti a zajt
autópályán haladva. Mintha egy sebességfokozat lenne.
Tehát 95 km per órával megyek,
a fordulatszám kicsivel 3000 fölött van.
Bekapcsolom az overdrive funkciót, és a fordulatszám 2400-ra csökken.
Így gazdaságosabb és halkabb.
STALAG LUFT 3 - A NAGY SZÖKÉS - HARRY 1 KM (0,6 MÉRFÖLD)
Itt a Stalag Luft III.
Még egy kilométer.
James teljesen összetörik, ha ezt ki kell hagynia.
Jaj, istenem, te...
Teljesen meghalt.
Micsoda régi szar!
Hogy ne legyek útban senkinek,
a Crosley-t egy előttem lévő útépítés területére kellett tolnom.
És bár valamilyen okból olaszul beszéltem velük...
kaptam tőlük kölcsön egy multimétert, így megmérhettem az akksit.
Úgy van, az akksinak egyértelműen lőttek.
Az alternátor teljesítményét nem ismerem.
Micsoda egy rakás szar!
Míg James az éjszaka részegen vásárolt autójával küszködik...
mi bejártuk azt a helyet, ahol a II. világháborúban
80 fogoly egy 110 méteres alagutat ásott a szabaduláshoz
az egyik barakk kályhája alól indulva.
A történetet a filmtörténet egyik legnagyobb alkotása tette halhatatlanná,
A nagy szökés.
JOHN STURGE A NAGY SZÖKÉS
Viszlát a Piccadillyn!
Scott bárjában.
Úgy legyen!
Ez az, nem?
-A kályha? -Igen, valószínűleg.
Igen, nézd!
-Innen indult az alagút... -Igen.
És ott a fák között ért véget.
Igazi emberek ástak itt alagutat.
Charles Bronson...
Nem.
-Gordon Jackson. -Valódi, igazi... Ők színészek, Jeremy.
Ó, ezt nézd!
Ezeken a kocsikon mozgatták a cuccokat.
Nézd, ez pont az, amin Charles Bronson beragadt.
Az nem... Az... Jól van.
Itt is van, nézd,
itt vannak az emberek képei.
Ott van James Garner, Steve McQueen, Donald Pleasence.
Nem, még egyszer elmondom, ez a...
Nézd, itt egy igazi fénykép
az alagútról Dickie Attenborough-val.
Jeremy, mi... Tisztázzuk a tény és fikció összemosódását.
Sok minden, ami a filmben szerepel, megtörtént...
-Ott vannak. -...de nem az történt meg.
-Gordon Jackson és Dickie Attenborough. -Nem aznap készült a film.
Jobbnak láttam kivinni Jeremyt, oda,
ahol egy emlékművet találtunk, amely Harry nyomvonalát követte.
Ezt a kódnevet kapta a menekülő-alagút.
-Szent ég! Ez több kilométer! -Igen.
Itt kellett mászniuk egy saját készítésű alagútban. És ez homok.
Tehát bármikor...
-Halál. Vagy így, vagy úgy. -Igen. Hihetetlen.
Aztán csatlakozott hozzánk egy idegenvezető.
Milyen mélyen volt Harry?
Valójában nyolc és kilenc méter között, ami 30 láb...
-Méter? -Méter. Kilenc méter,
ami durván a fa magasságának felel meg.
Igen.
-Ez 30 láb. -Így van.
-Miért ilyen mélyen ásták? -Ennek oka volt.
A tábor szökésbiztos tábor volt, ami azt jelentette, hogy a németek
föld alatti mikrofonokat helyeztek el a tábor körül,
-az alagutak észlelésére. -Annál mélyebbre kellett ásni.
-Mélyebbre kellett menni a mikrofonnál. -Igen.
Ez döbbenetes. Hihetetlenül hosszú,
és hihetetlen, milyen mélyen volt.
Aztán azon tűnődtünk, miért ásták,
mert kiderült, a fogolytábor inkább nyári táborra hasonlított.
Ez az úszómedence?
Igen, ez az.
-Én biztos nem akarnék megszökni. -Nem, én sem.
Itt egy igazi hokipálya volt.
-Tessék? -Micsoda?
Igen. Hatalmas sportpálya ott, a fák mögött.
És télen volt egy hatalmas hokipálya.
-Tehát sportpályák, úszómedence... -Könyvtár...
-Könyvtár. -Színház.
-Tessék? -Színház.
Biztos benne, hogy az emberek nem befelé akartak szökni?
Igen.
Aztán az idegenvezető megmutatta, mit értett színház alatt.
-Édes istenem! -Ne!
Háromszázötven ülőhely.
-Zenekari árok, színpad, backstage. -Ezt...
-Ezt színháznak építették? -Ezt színháznak építették.
Azt hittem, hogy valami pajtafélét használtak, így mikor...
Igen, mint az It Ain't Half Hot Mum-ban. A rohadt életbe!
Ha nekem kellett volna harcolnom a háborúban,
én elfogattam volna magam.
De ismerik a mondást.
"Mindegy, milyen kényelmes lesz a tábor,
"úgyis megszökünk."
Kötelességük volt. Meg kellett szökniük.
-Igen. -Megtették.
Miután elbúcsúztunk...
Igazán lenyűgöző. Köszönjük az ismertetőt.
-Örömömre szolgált. -Nagyon jó volt.
Mozgásba lendültünk.
Lenyűgöző volt.
Határozottan ott van a tíz legérdekesebb dolog között, amit láttam,
vagy ahol jártam.
Érdemes olyan autós túrákra menni,
amire még senki nem gondolt.
Már persze ha eszedbe jutott, és jó autót választottál, mint én.
Bár a hadifogolytábort elmulasztottam,
legalább a Crosley-t mozgásra bírtam ismét.
És kezdtem azon tűnődni, miért erőlködöm.
Tegnap 480 kilométert vezettem.
A mai napra ugyanennyi van beütemezve.
Még majdnem 1800 km hátra van.
Négyszer annyi, amennyit eddig bírtam ebben a zajban.
Igazából nem... nem hiszem, hogy képes vagyok rá.
Jaj, istenem!
Eközben előrébb, egy egyszerű lengyel ebéd mellett
Jeremyvel megvitatjuk, mennyire elrontotta James ezt a túrát.
Lemaradt Jézusról.
Lemaradt a hadifogolytáborról.
-Lemaradt a reggeliről és az ebédről. -Minden jóból kimarad.
ALKOHOLMENTES SÖR. BOSSZANTÓ MÓDON.
Nem tudjuk vele megbeszélni, nincs itt velünk.
Nem tud bekapcsolódni a beszélgetésbe. Ez így nem az igazi, nem?
Mivel Krakkó még több mint 300 kilométer,
nem tudjuk megvárni Jamest, így útra kelünk.
Megint kedvenc beszédtémánkkal folytatva.
Melyik Jaguarban van overdrive?
Azt mondanám, talán a Mark 2-ben, azt hiszem.
A Triumphban biztos volt, mert a Dolly Sprintben volt overdrive.
Jó napot!
Mi van?
Ez meg mi?
James May, ez csalás.
Nem foghatod a tartalék autót, és vontathatod vele a saját kocsidat.
Nos, hiába van versenylovad, nem lovagolsz el vele Aintree-ig, nem?
Lószállítóba teszed.
És ha van egy értékes veterán versenyautód,
pótkocsin viszed a versenypályára.
Én is ezt teszem.
Viszem az autómat a következő eseményre.
Nem akarok udvariatlan lenni, öregfiú,
de nagy hibát követsz el, ugye tudod?
Engem már csak az érdekel...
milyen rossz lehetett a Crosley, hogy lecserélted egy olyan autóra,
amin a "cicik és sör" felirat díszeleg?
Nos, ez remek meglátás, és sokat agyaltam rajta,
de úgy döntöttem...
Kibírom valahogy.
Hosszú út után végre megérkeztünk Krakkóba,
ami, mint kiderült, Európa egyik ékköve.
Az egyik legkulturáltabb hely talán az egész világon.
Igen.
Én nem akarnék olyan autóban ide érkezni,
amin "cicik és sör" felirat van, ez tuti.
Művészet, zene, építészet, "cicik és sör".
Tudatában vagyok, köszönöm.
Kérlek, ne nézzen erre az a nő!
Úgy teszek, mintha a fejemet vakarnám a gondolataimba merülve.
Mindig elég sok rajongónk volt Lengyelországban,
de én reménykedtem, hogy a népszerűségünk megkopott.
Sajnos azonban...
-Üdv, Mr. James! -Helló!
Szerencsére hamar leparkolhattuk az autókat,
mert Jeremy látni akart valamit,
ami állítása szerint a legjobb dolog a világon.
-Üdv. Kaphatnánk három jegyet? -Persze.
VIASZMÚZEUM KRAKKÓ
-Meg is van. Remek! -Köszönöm.
Soha nem voltam még viaszmúzeumban.
És micsoda módja volt ez Hammond viaszszüzessége megtörésének!
Ott egy...
James, ez igazán... Fejezd be!
A tulajok biztos itt vannak a közelben. Vérig sértjük őket.
-Oké, ez nem vicces. -Tényleg nem.
Épp valami óriásit nyom ki, nem?
Határozottan a tartalmas reggelijétől szabadul meg.
Uram, irgalmazz!
Nem tudtam, hogy lehet így állni...
"Ein Reich, ein Volk... Bocsánat, hanyatt estem."
Miért dől hátra? Mi?
Soha nem láttam ilyen nyakkendőben.
Általában kifejezetten elegáns volt.
Szerintem szándékosan hanyagolták el.
Igen.
Nos, én csupa csodás dolgot látok Lengyelországban.
Mi a fene ez?
Atyaég!
Csak a falon látható szimbólum miatt tudjuk, ki ez.
Miután megnéztük az összes popsztárt...
beléptünk oda, amit feltételezéseink szerint az autóversenyzésnek szenteltek.
Ez te vagy?
Nem.
De, ez te vagy.
-Az Sylvester Stallone. -Azt hittem, te vagy.
Találd ki, ki ez?
George Lazenby? Nem tudom.
VIASZMÚZEUM ROBERT DE NIRO
Az... Mi van?
Ki a fene ez?
-Ez Keira Knightley? -Szerintem igen.
Még csak nem is hasonlít rá.
Szeretném látni Keira Knightley-t, ahogy itt áll
emellett.
Ha az igazi Keira Knightley Krakkóban sétálgatna,
senki nem kérne autogramot, mert nem ismernék fel.
Nem hasonlít rá.
Miután eltöltöttünk kis időt a talán Doctor Who-zónában,
a nagy rejtélyek területére értünk.
Kísértetjárta erdő.
A díszlet egy része észbontó.
Minden jó, a viaszbábukat kivéve.
James May!
Ryan Reynolds.
Ez Paul Walker.
Aztán egy teremben, ahol valószínűleg Elvis Presley állt...
-Ó, az ég szerelmére! -He?
Nigel Mansell.
Ő az, nem?
A bajusza illik a szemöldökéhez.
Ő az.
-Miért állítanák... -De miért állítanák ki Nigel Mansellt?
Miért nem Lewis Hamiltont?
Kissé elavultnak tartom.
-Nem. -Minden tiszteletem, de...
Lando Norris.
-Nem. -George... Hogy is hívják? Russell.
Nagyon bosszant.
James, nem az a baj, hogy nem túl jó.
De rossz a témaválasztás.
Aztán támadt egy ötletem.
Ellopom.
Ha elvisszük, le kell cserélniük valakire, nem?
Lewis Hamiltonra.
Rendben, hadd magyarázzam el.
Még hosszú út áll előttünk Szlovéniáig,
-és te egy szörnyű autót vezetsz. -Igen.
-Ha ez velünk lenne... -Igen?
...felvidítana minket.
Felvidítana bennünket.
Ha bármikor rosszul éreznéd magad,
a Cicik és sör nem viselkedne jól,
csak... belenézel a visszapillantó tükörbe,
és az anyósülésen mellettem...
Ülne valaki, aki kicsit hasonlít Nigel Mansellre.
Tényleg...
Rendben.
-Nos, induljunk... -Ne, várjatok!
-Ő is jön velünk a túrára. -Birminghami akcentussal beszélj!
Te birminghami vagy.
"Tetszik az ötlet. Elég volt ebből. Menjünk, és autókázzunk egyet!"
-Kiviszünk innen. -"Kösz, hogy kivisztek,
"nagyon élveztem a múzeumi körutat."
-Én csak... -"Pont ilyet akartam látni.
"Ezt láttam Londonban. Az nem olyan jó, mint ez, nem?
"Megyek és versenyzek egyet ma délután.
"Felkészültem.
"Vigyázz a fejemre itt!
"Ó, a francba, beütöttem.
"Még találkozunk, Paul Walker, barátom!"
Csak menjetek!
"Jaj, de utálom Harry Pottert.
"Tökfejek.
"Tartsatok ki, fiúk! Várjatok, jövök!"
Srácok, itt nem tudunk kimenni.
Erre gyertek!
"Ez, barátaim, csodás látogatás volt.
"Köszönöm, hogy elhoztatok."
-Ez egy lakás. -Lehet.
Igen, biztos meglepődnek, ha itt találnak minket Nigel Mansell-lel.
Az éjszakát Krakkóban töltöttük,
ami azt jelentette, hogy volt időm bosszút állni a társaimon,
amiért az étterembe tették az autómat.
Készen álltok? Rendben.
-Oké. Merre menjünk? -Szuper! Erre.
-Erre? -Át az úton.
Át az úton. Szuper. Szép munka! Köszönöm!
Tökéletes.
Az udvaron át.
Egyedül is elbírnám.
Másnap reggel elhoztam a Crosley-t onnan,
ahova Hammond és Clarkson ez alkalommal rejtették.
És vártam, hogy reagálnak arra, amit én tettem.
Hogy fogok így vezetni?
Mi a...
És még te mondod, hogy gondjaid vannak?
Jó reggelt! Igen, tudom. Igen. Jó reggelt!
Ez a te autódból jön?
Azt hiszem, fékezéskor csinálja.
Igen, ez a fékharang. Jó kis biztonsági funkció.
James May!
Szent ég, a dudámat összekötötted az indexszel, te szemétláda!
Zseniális!
Várj, amikor leteszem a lábam, megszólal a skót duda!
Tetszenek a gyertyatartók, Nigel?
"Van néhány ilyenem az emeleti fürdőszobámban, bizony."
Hamarosan az autópályán voltunk, a következő ország, Szlovákia felé tartva.
És rögtön két dolgot vettem észre.
Az egyik, hogy Nigel Mansell arca olvadni kezdett.
Szegénykém!
A másik...
James, elhagytad a Crosley-t.
Hiányzik a Cicik és sör hátuljáról.
Tényleg.
Tudom, a stábautóhoz rögzítettem az utánfutót.
Tessék?
A hot rod és a hosszú utánfutó kombinációja
azzal a kis, pattogó autóval abszolút végzetes.
A tartalék autót vezetem.
A tartalékautó erre szolgál.
A tartalékautó arra van, ha az eredeti autód felrobban,
nem arra, ha nem tetszik.
Nem írhatod át a szabályokat menet közben, hogy jobban megfeleljenek!
Úgy tűnik, mégis.
Őszintén szólva, az utánfutó nélkül sem volt
túl jó élmény a hot rodot vezetni.
Hol is kezdjem?
A gázpedál tulajdonképpen az ajtóban van,
így a jobb lábamon nem lehet cipő vezetéskor.
De a pedál borotvaéles,
és beleváj a lábamba, ami emiatt zsibbad.
A kormány inggomb méretű.
Rettenetesen jobbra húz fékezéskor, és tűzforró,
zajos, és még csak nem is rendes hot rod.
Egy régi, silány sorhatos Jaguar motor van benne.
Egy nagy V-8 motor kellene bele.
De a Crosley-val ellentétben
ez legalább nem robbant le állandóan.
A francba!
Meg kell állnunk.
Tessék?
Gőzöl.
Forró.
Forró szaga van.
Tessék!
-Te ismered ezt a motort. -Jól ismerem ezt a motort.
Hajlamosak túlmelegedni.
-James! -Igen?
Abszolút elszúrtad a feladatot.
Még nincs vége. Hadd gondolkodjak rajta egy kicsit!
-Gondolkodtam kicsit. -Igen?
Arra gondoltam, hogy nagyon jó étteremben van foglalásunk ebédre.
Igen.
Nem érünk oda, ha itt álldogálunk,
-és várjuk, amíg ez lehűl. -Nem.
A döntés megszületett...
-Sok sikert, minden jót! -Sok sikert!
...Hammonddal ismét útra keltünk.
Fogalmam sincs, mi lesz most.
Soha senki nem nyírta még ki a tartalék autót.
Szerintem Nigel Mansellre kellene bíznunk a vezetését.
Mit gondolsz, Nigel?
"Tulajdonképpen tetszik, szerintem vicces
"a 'cicik és sör' felirat egy Jaguar motorral rendelkező Ford Pop oldalán."
Overdrive kikapcsolva.
Istenem!
Richard, Nigel és én búcsút vettünk Lengyelországtól,
és átléptük Szlovákia határát.
És íme, útra készen!
Jesszus, ez egy rakás szar!
Helló!
Szent ég, egy nő!
Nagyon szépen köszönöm. Bocs az autó miatt.
Vagy egy sértő "cicik és sör" feliratú hot rodban ülök,
vagy mindenkit feltartok a Crosley-val.
Soha nem csesztem még ennyire el forgatást.
Egy fél országgal arrébb
Richarddal kezdtük sajnálni Jamest.
Így jó barátok módjára kiterveltünk valamit, hogy felvidítsuk.
PIESTANY REPÜLŐTÉR
Már jön is.
Nincs motorházteteje.
Így oldotta meg a hűtést.
-Szenvedett, igaz? -Azt hiszem, igen.
-May! -Helló!
Figyelj csak! Látszik, hogy...
Meleged van és fáradt vagy,
-és ma sem ebédeltél. -Igen.
De ne aggódj,
-mert szerveztünk neked egy meglepit. -Bizony.
Régi repülőgépek.
-Igen, nos, megnézhetsz pár MiGet, persze. -Igen.
SU-k, szovjet helikopterek.
De nem ez a meglepi.
-Jobb ennél. -Rendben.
-Sokkal jobb, bizony! -Bármelyiküknél jobb.
Szerveztünk egy gyorsulási versenyt a Crosley-dnak.
-Bocsi, most viccelsz? -Nem.
Mindent megértesz, ha megismerted a versenytársakat.
-Kövess bennünket! -Nézd, mi vár rád!
James, az első versenyfeled a gyorsulásiban:
Egy Tatra billenőplatós teherautó.
-Jó kis teherautó ez, csak nehéz. -Igen.
Tizennyolc és fél tonna.
A második ellenfél egy JCB traktor.
Igen, ez tizenkét és fél tonnát nyom.
-Értem. A teljesítménye... -Bizony.
Nem fontos. A súly számít, és ezt nem gyorsulásra tervezték.
-Ez egy traktor. -Nem fontos.
Itt van ez a háromkerekű Velorex.
A 60-as évek elején gyártották,
az akkori Szovjetunióban, fogyatékossággal élők számára.
-400 lóerő. -Nem, 12.
És végül az utolsó versenytársad ebben a gyorsulási versenyben egy ember.
Martinnak hívják.
Nem örülsz, mit szerveztünk neked?
Ettől visszatér a lelkesedésed.
Ez egy gyorsulási verseny, amit megnyerhetsz a Crosley-ddal.
Izgatottan várom.
Szerencsés, hogy ilyen barátai vannak.
-És elindultak. -Elindultak.
Miért? Miért csinálom ezt?
Azt hiszem, a fogyatékossággal élőknek gyártott,
hatvanas évek eleji szovjet jármű vezet.
Gyerünk!
A JCB szépen jön fel.
Nézd az embert!
Jesszus, gyerünk, autó! Meg tudod csinálni!
Itt jön a háromkerekű.
Leelőzi James az embert?
Gyerünk!
Nyavalyás korcs!
-Nem előzi meg. -Nem tudja.
Ez nem az önbizalom növelés lett, aminek terveztük, ugye?
Vágj lelkesebb képet!
Haver...
Ez enyhén bunkó volt.
Nem tűnik olyan boldognak, mint reméltük.
-Nem lett lelkesebb. -Nem.
-Pedig úgy akartam. -Nem.
Aznap éjjel, köszönetképpen a gyorsulási versenyért,
még bütyköltem egy kicsit az autóikon,
ami másnap reggel egyből nyilvánvalóvá vált.
Mi volt...
Ez innen jön?
Nézd az arcát!
-James! -Ez... mit mond?
Találjátok ki!
Pillanat, Hammond!
-Beszél szlovákul? -Igen.
-Segítene nekünk? -Persze, hogyne.
Ez a fickó szlovák.
-Helló! -Helló! Mit mond?
"Impotens vagyok."
"Kompetens"?
"Impotens."
Pillanat, lefordítom.
-"Impotens”? -Igen.
Mi ez? "Impotens vagyok."
James May, te beteg vagy!
De lehetne rosszabb is.
Őszintén szólva,
ezt nem kötöm James May orrára, de tetszik, amit művelt.
Igazán Szörnyellás.
Elindulhattunk volna délnek,
de úgy döntöttünk, hogy időzünk még egy kicsit Szlovákiában,
és jó okunk volt erre.
Ma az Audi Q7-et Szlovákiában gyártják.
És a Q8-at is.
Valamint a Volkswagen Touareget,
a Porsche Cayenne-t, a Porsche Cayenne Coupé-t,
a Land Rover Defendert, a Land Rover Discoveryt,
a Peugeot 208-at és a Volkswagen Upot is.
Tulajdonképpen egy főre jutóan több autót gyártanak itt,
mint bármely más országban a világon.
Az autógyártás az emberek vérében van Európa ezen részén.
A Szovjetunió előtti időkben a Tatra mérnöki félistennek számított,
és az aerodinamikában még jobbak voltak.
A Škoda még a kommunizmus markában is
csinos sportkocsikat gyártott
és olyan raliautókat, amik legyőzték jól finanszírozott nyugati riválisaikat...
és ez csak az a része, amiről tudtunk.
1957-ben,
amikor a kommunizmus Csehszlovákiában
a legsötétebb és legkilátástalanabb volt,
a Škoda mérnökeinek maroknyi csapata, körülbelül fél tucatnyian,
építeni akartak egy autót, amivel versenyezhetnek a Le Mans-n.
Ez volna az.
Ugyan versenyautónak tervezték,
olyan szorosan csomagolták,
hogy a motorháztetőn volt egy kis búb az eltolt hengerfejnek.
Mindazonáltal igazi szépségről beszélünk.
Lehet, hogy csak 1100 köbcentis,
és mindössze 91 lóerős,
de az egész kocsi csupán 580 kilót nyom.
Elértem a 200 kilométer per órás végsebességet,
és az autó nem nagyobb egy fürdőkádnál.
A fordulatszám 8500 fordulat per perc.
És még jól is kezelhető.
A motor elöl van, de a váltómű hátul.
Tökéletes súlyeloszlás.
Mármint az volt, mielőtt beleültem.
Az mindent megváltoztatott.
Folyton arra gondolok, hogy a kormánykerék elpattan. Nézzék!
Látják?
Emiatt nem vagyok túl bizakodó.
De szemet hunyunk felette.
Ez egy igazi sportautó.
A Ferrarinak ilyet kellene gyártania ma.
És a Maseratinak és az Alfa Romeónak.
Nagyon kicsi, nagyon könnyű,
nagyon gyors, mozgékony, eszeveszett kis autó.
Nagyon tetszik. Egyszerűen imádom!
Sajnos, mire az autó elkészült,
a hidegháború olyan rideg lett, hogy sose jutott ki a Le Mans versenyre.
És összesen kettő készült belőle.
Ekkor át akartam engedni Nyomorult kapitánynak az autót.
De aztán rájöttem, hogy valójában...
ez jobban illik hozzá.
Egy másik cseh autógyár, a Praga terméke, a neve Bohema.
A súlya nem éri el az egy tonnát.
Tehát versenyautó súlyú,
és egy Nissan GT-R motor hajtja,
720 lóerősre tuningolva.
Ami azt jelenti, hogy a végsebessége 305 km/h,
és három másodperc alatt gyorsul nulláról százra.
Így ez a valami egyértelműen James Maynek készült.
Szent ég!
Jaj, istenem!
Hihetetlen a kormányzása. Nincs kerék, csak botkormány.
De még egy ilyen szűk pályán se kell
a kezemet kimozdítanom a háromnegyed három pozícióból.
Nyilvánvaló, hogy rendkívül jól gyorsul.
És nem a végsebességre mentek rá, hanem a súlyra és a fürgeségre.
És az határozottan megvan.
Csodálatos!
Egyszerűen csodálatos!
Egymillió font.
Egymillió fontodba kerül.
De jól is néz ki.
Nem könnyű feladat, hiszen gyerekesnek és bohókásnak kell lennie.
-Így van. -És az is.
-Igen. -De egyben teljes és befejezett is.
A csehek mindig is jók voltak az ilyen dolgokban.
Csak el kellett viselniük egy kis megszakítást.
A II. világháborúban lebombázták őket, aztán szovjet uralom alá kerültek.
Az ott... Az az ajtó?
-Az ott az ajtó. -Épp egy nyílás.
-Igen, igazad van. -Így van.
Meg kell mondanom, lenyűgöző mérnöki munka a csehektől.
De a szlovákoknak ennél is jobb van a tarsolyukban.
Repül.
Valóban.
Én...
Ilyet még sose láttam.
Ez az AirCar,
az első repülő autó, ami képes elrepülni az egyik reptérről egy másikra,
és nem kell a felszállás helyén landolnia.
2400 méter magasan süvít a levegőben, 190 km/h sebességgel.
És a készítője, Stefan Klein
úgy véli, egy év múlva piacra dobhatja.
TAPASZTALT OPERATŐR HANGJA
Igen!
Az autó leszállt.
Ritkán fogyok ki a szavakból,
-de most ez történt. -Igen.
Mármint gyerekkorunk óta mondogatták,
hogy egy nap lesznek repülő autók, de nem hittük el.
És fontos, hogy hangsúlyozzuk,
hogy ez nem csak repülő autó, közúton vezették ide.
-Így van. -Közúton jött.
-Az autópályán hajtott ide. -Igen, aztán átalakult repülővé.
"Engem nem nyűgözött le. Nem tetszett."
"Nem támogatom a repülő autókat."
-"Nem jött be." -"Legyen autó vagy repülő.
-"Nem kell mindkettő." -Nézd az arcát!
Szegény! Ne szólj neki!
Ezután folytattuk utunkat,
ami még senkinek nem jutott eszébe...
délre, Magyarország felé autóztunk.
POZSONY MAGYARORSZÁG
James folyamatosan morgott, ahogy Nigel Mansell tette a régi szép időkben.
A kormánykerék még mindig túl kicsi.
A gázpedál még mindig az ajtóban van,
túl magasan a padlótól.
A fékek még mindig jobbra húznak.
Hammond egy kicsit leégett,
Jeremy pedig panaszkodik,
hogy nem működik rendesen a légkondija.
Fogalmatok sincs.
Magyarországra érve
üzenetet kaptunk Mr. Wilmantől, hogy itt kell megjelennünk.
Ez füves versenypályának tűnik.
Jaj, ez ragad!
Ez egy búcsú. Biztos néptáncolnunk kell majd.
Mindjárt kiderül. Üzenet Mr. Wilmantől.
Mit ír?
Ehhez kell a szemüvegem. Pillanat.
Terrierversenyen fogunk bíráskodni.
"Külön fordulókban fogtok versenyezni a pályán, amit felállítottam."
-Valószínűleg ez az. -Igen, ez.
"Az nyer, akit a legkevesebb találat ér."
-Micsoda? -Találat?
Milyen találat?
Magyarország a Rubik-kockáról és a gulyásról híres.
Ezt mindenki tudja.
Amit nem mindenki tud,
az, hogy ebből az országból származnak a világ legjobb íjászai.
És mi egy íjászakadémiára érkeztünk, amit ez a fickó vezet.
Nem tűnik túl hegyesnek.
Szerinted ez beleállna a kocsiba?
Lehet.
Csak egy módon deríthettük ki.
Keress egy önkéntest, és végezd el a tesztet magad.
"Oké, fiúk, feladatot adtatok nekünk.
"Itt vagyok, bevetésre készen."
-Jól van. -Vidd arrébb a karod, Nigel!
"Tessék. Eldugom az ölembe. Nincs ebben semmi vicces."
Rendben. Kész vagyunk.
Akkor most rálősz egy nyíllal?
Nem, én azt állítom, hogy szerintem nem megy át rajta a nyíl.
-Nem. Ez a lényeg. -De ha nem itt találják el...
Pontosan.
-Ott leszünk bent. -Tudom.
Rendben.
Mi van, ha visszaugrik, és kiszúrja a szemem?
Édes istenem!
És ezt te csináltad.
Ez kicsit aggasztó, nem?
A francba!
"Fiúk, nyílvessző állt a fejembe."
De ők elég jók.
Arra próbálok utalni, hogy James May hat méter távolról
elvétette a célt, jó?
És ez álló célpont volt.
Igen, de én...
Ez... Mi mozgásban leszünk.
Újabb üzenet érkezett Mr. Wilmantől, ami csak rontott a helyzeten.
"Az íjászok
"lóhátról lőnek majd rátok."
-Tehát mi mozgó célpontok leszünk. -Igen.
-De ők is mozognak, lóháton. -Igen.
Úgy van.
Egy állat hátán, ami megijed
a papírzacskótól, a széltől, az esőtől, a naptól, a kavicsoktól, a kilincsektől...
A chipses zacskótól.
Lovagolnak, céloznak,
és a ló tüsszent, vagy megbokrosodik, vagy csinál valamit.
Már fejedben is a nyíl.
-Ott van! -Tudom. Én nem akarom.
Igen, tudatában vagyok.
Fenn, Mr. Wilman pályájánál
kicsit a Trónok harcára hajaz a látvány.
A Hammonddal folytatott hosszas megbeszélés után
az a döntés születik, hogy James lesz az első.
Három, kettő, egy, rajt!
James taktikája az, hogy lassan megy,
mert nincs más választása.
Ott jön a lovas.
Ezt hallottam.
Ezt is.
Istenem, ez igazi...
James Mayből sündisznó lett.
Istenem! Engedd, hogy átérjek a vonalon.
Jóságos ég!
Egy, kettő, három, négy, öt,
-hat, hét, nyolc, kilenc... -hat, hét, nyolc, kilenc.
...tíz, tizenegy, tizenkettő,
tizenhárom, tizennégy.
-James May, tizennégy pontod van... -Oké.
...és életben vagy.
Hammond következett...
Három, kettő, egy, viszlát!
...és, Jamesszel ellentétben, ő megválaszthatta a sebességét.
Nézd, port kavar.
Reméli, hogy láthatatlanná válhat az általa kavart porfelhőben.
Istenem! Egyenesen rám céloznak.
Te jó ég! Ezek a...
Ez nem tetszik.
Bár néhány nyílvessző célba talált...
úgy tűnik, Hammond sebesség- és fordulatszám-választása működött.
Ezen az oldalon csak egy van. Csalódott vagyok.
-De az eltört. -És törött.
-Csak hét van rajta. -Négy...
-Öt, hat, hét. -De akkor...
Pillanat!
Várjunk csak! Az egyik céltábla leesett.
-Nos... -Csalás.
Mennyi is volt? Hét?
Igen, meg az a három, az tíz.
Elhagyott egy céltáblát, ezért négy büntetőpontot kap, az 14.
Fej fej mellett.
Ezek az ide vonatkozó nemzetközi szabályok?
Nem adhatsz nekem csak úgy...
"Igen. Én is egyetértek, csak hogy tudd."
-Le vagy szavazva. -Nigel nem szavazhat.
Már megtette.
Szóval tizennégy. Ezt kell felülmúlni.
J. Clarkson, készen állsz?
Igen. Nem örömmel, de készen.
Három, kettő, egy, rajt!
Talán mert elvonta figyelmüket az autóm szépsége...
Jézusom!
Az íjászok több nyilat lőttek a karosszériára, mint a céltáblákra.
Az a szélvédő.
Legyen már vége!
Bár ez győztes pontszámot szavatol,
a Le-Seyde csapat drága árat fizet érte.
Nigel Mansell feje lejött!
"Nézd, mit tettél!"
"Arcon lőttek egy nyílvesszővel,
"és a fejem is lejött."
Összeadhatjuk a találataidat?
Oké. Egy, kettő, három, hat. Te nyertél.
Én túléltem, Nigel Mansellt lefejezték,
-és a gyertyatartóm romokban. -Annak annyi.
És ez a mondat még soha senki szájából nem hangzott el.
Másnap reggel kikapcsoltuk a telefonjainkat,
hogy Mr. Wilman ne küldhessen több üzenetet,
és az utolsó ország, Szlovénia felé indultunk.
SZLOVÉNIA
Oké, megjavítottam a gyertyatartót.
De ami sokkal fontosabb, visszaműtöttem Nigel fejét.
"Fiúk, nem semmi életetek van.
"Tényleg. Nem is kell ezt mondanom."
Eközben, James ismét panaszkodó üzemmódba kapcsol a hot rodban.
Istenem, annyira utálom!
Hangos, csúnya és büdös.
Megsértettem a nőket, amerre jártam.
Kimondom, és sokan versenyeznek ezért a címért,
ez a legrosszabb autó, amit valaha tévében vezettem.
Sőt, amit valaha vezettem.
Még csak nem is gyors.
A sebességkijelzőn a legnagyobb szám, amit láttam, a 110,
és tudom, hogy az csak körülbelül száz.
Azonban hamarosan Szlovéniába értünk,
ahol a táj elvonta a figyelmünket.
Ez... Szent ég, ez káprázatos.
Atyaég!
És hamarosan rájöttünk, hogy azok a hegyek nem csak gyönyörűek...
hanem hasznunkra is válhatnak.
Segíthetnek kideríteni, hogy James hot rodja
valóban olyan lassú-e, mint állítja.
Mekkora sebességet ért el a hot rod, míg te vezetted?
Talán 105 kilométer per órát.
105. Rendben.
Lássuk, mekkora sebességet ér el, ha egy profi vezeti!
És már jön is.
"Lássuk, miből lesz a cserebogár! Mi folyik itt?
"Egy megfelelő ember van a feladatra, és az én vagyok, nyíllal a fejemben.
"Készen állok."
"Most egy világbajnok ül a helyeden."
"Igazi profi a kormánynál."
Úgy van, Nigel, tied a sorhatos, ez nyilvánvaló.
De a nagyobb lendület kedvéért hozzáadtunk egy kis gravitációt.
105 kilométer per órát kell legyőzni egy futam alatt.
Tudni fogjuk, mennyivel mentél,
mert van egy sebességérzékelő ott, egy sebességkorlátozóhoz kötve.
"Ne aggódjatok. Kiakasztom a sebességmérőt."
"Csak az autó irányítására figyeljetek."
Készen állsz, Nigel?
"Úgy ám. Készen."
Három, kettő, egy, rajt!
-Elrajtolt. -"Viszlát, fiúk!"
-Nigel! -Húzd jobbra!
Bár az ütközéstől Nigel haja is lerepült,
sikerült visszanyernie az irányítást,
és lepipálta James sebességrekordját.
De sajnos a hot rod totálkáros lett.
Nem láttam még ilyen súlyosan károsodott autót, mióta James bement egy alagútba.
-Nos, ez, azt a... -Eléggé összetört.
Nos, Nigel.
Te óránként 143,5 kilométert tettél meg.
Majdnem negyvennel többet, mint amennyit én elértem.
-Szép munka! -"Nem érdekel. Felmondok.
"Utálom ezt a melót. Kényelmetlen.
"Ezt nézzétek! Minden méltóság nélküli.
"Jaj, haver!"
Összesen három napot dolgozott velünk.
Nem velünk volt, azt fogják mondani:
"Emlékszel, amikor Mansell velük volt?"
"Nem tartott sokáig nem?"
Jobb lesz, ha bocsánatot kérünk a sípálya tulajdonosaitól.
-Bocs emiatt. -Bocsánat.
-Bocs. Elnézést. -Bocsánat.
Bocsánat.
PLANICA KRANJSKA GORA A VILÁGBAJNOKSÁG VÖLGYE
Újra úton voltunk, kicsit szomorkásan Nigel kilépése miatt.
De a jó hír,
hogy már csak 96 kilométerre voltunk a Bledi-tónál lévő célvonaltól.
És a társunk újra mosolygott.
Üdv újra, öreg cimbi.
Nagyon jó újra veled.
Remélem, semmi rosszat nem mondtam rólad.
Ha igen, nem gondoltam komolyan.
Tarts ki!
Ne állj le!
Éreztem, hogy a kis betyár ismét beveti a régi trükköket,
így Jeremyvel leléptünk.
És lehagyjuk a Crosley-t. Meg is van.
Viszlát!
Nagyon szeretnék odaérni a Bledi-tóhoz még sötétedés előtt.
Mert úgy hallottam, hihetetlenül gyönyörű.
És az alapján, amit eddig ma láttunk,
magasan van a léc.
Csak úgy faltuk a kilométereket a sima utakon,
A muzsika hangja díszletét magunkba szívva.
És napnyugtára végre elértük úti célunkat.
Édes istenem!
Hát ez nem semmi!
-Megteszi. -Igen.
Ha lefestenéd ezt a tájat, és megmutatnád valakinek,
azt mondanák, túlzásba estél.
Nem festhetsz két templomot.
Van egy a szigeten, és egy ott.
És a vár a sziklán.
Ilyen sehol a világon nincs.
De, oda nézz! Ott van.
Mesés.
És imádom az olvadt gleccservíz színét.
Ez gyönyörű, gyönyörű látvány.
Várhatunk Jamesre itt,
vagy kereshetünk egy bárt vagy éttermet.
-Kilátással a... -Ami erre néz,
-és ihatnánk egy pofa sört. -Igen.
Én ezt a lehetőséget választom, mert akkor a csapat
kétharmada élvezhetné a sört és a kilátást.
Úgy van.
Sajnos Lassú kapitány nem érkezett meg sötétedés előtt.
Tehát megettél egy fél disznót, de csak három lába volt.
-Tehát ez... -May!
-Jó estét! -Mind megcsináltuk.
Helló!
-Jó látni téged. -Kösz.
-Megérkeztél. -Igen.
Elvégeztük a munkát. Végeztünk.
Jók voltunk. Leküzdöttük.
Az egyetlen rossz hír, hogy azt kell mondanom,
ez a kilátás, a Bledi-tó... Nem, Hammond?
Hihetetlen!
A kilátás nem jó szó rá. Mintha tobzódna...
Azt mondta, nem bírja levenni a szemét róla.
Nem bírtak többet befogadni.
Mármint szeretem a tavakat, de ezzel semmi nem kelhet versenyre.
Nagy kár, hogy lekésted.
Reggel találkozunk.
Ezzel van egy kis gond.
-Üzenetet kaptunk. -Mr. Wilman?
Igen. A repülőgép holnap reggel nyolckor indul.
Igen.
De az, a te autóddal
-két és fél órányi útra van. -Értem.
És neked időben kell indulnod, ha el akarod érni.
A következőre jutottunk.
-Úgy van. -Mire?
Már nem látni semmit. Nincs kilátás.
-4:30-kor indulnunk kell. -Tényleg?
És innentől válik igazán sajnálatossá.
-Nem láttad ma este. -Úgy van.
-Mert sötét van. -Igen.
De reggel sem fogod látni, mert még sötétebb lesz.
-Bizony. -Akkor megyek aludni.
És ez is nagy kár, mert nagyon finom bolognai spagettit ettünk.
Rendben. Nincs semmi baj. Reggel találkozunk.
A reptéren találkozunk!
-Nem fogsz látni semmit. -Mi alhatunk.
Emlékeztetni fogom magam erre, mielőtt indulok.
Másnap reggel úton voltam, mielőtt a nap felkelt volna.
Jól van, gyerünk, te fémkupac!
Még a Crosley-s pólómat is felvettem. Indulás!
Valójában korábban keltem, mint kellett volna.
Mert hagyni akartam egy kis meglepetést önelégült társaimnak,
akik mindent láttak ezen a túrán, míg én semmit nem láttam.
Ez csak May lehetett.
Szintet lépett.
Ez tényleg...
Velem is megcsinálta.
-Tessék? -Velem is megcsinálta.
Ó, a... Elvetemült.
És még idióta is, mert két pótkerekem is van ez első szárnyakon.
Nekem is lesz, mert ez egy pickup.
Kell lennie egynek.
A fenébe!
Ezek hamisak.
-Mi? -Hamisak.
Nincs bennük kerék.
Mik, a keréktartók?
Belelátok.
Olyanok, mint a szívócsöveid. Nincs bennük kerék.
Neked... Hol a pótkereked?
Nincs.
Hova a fenébe tehette őket?
Erre nincs időnk.
Aztán megtaláltuk.
Jaj, istenem.
A gond az, hogy motorcsónak nem közlekedhet a Bledi-tavon.
A kerekeket
csak evezős csónakkal szerezhettük vissza.
A fenébe is!
Ez olyan, mint a Fecskék és fruskák, atyaég!
Oké.
Rossz irányba megyek.
-Irányíts, Hammond! -Rendben.
Jobbra kéz le. Nem tudom. A másik irányba nézek.
-Bal kéz lefelé egy kicsit. -Mi van?
Üdv újra, kedves nézők.
Azt hiszem, sikerülni fog, ha semmi nem történik a jó autóval.
És emlékeztetném önöket, hogy én vezetek.
724 köbcenti,
75 éves, és meg fogom nyerni.
A francba!
Ez az úszóknak fenntartott terület.
Miután áttettem Hammondot a másik csónakba,
végre elértük a mólót a kerekeinkkel.
Elvesztegettünk 45 percet.
Én is tudom.
Ne! Ne, ebben a szögben nem tudom megtartani.
Fékezés, rázkódás, kilengés. Köszi!
Micsoda remek autó, jó kis autó.
Szerencsére a kerekek nem süllyednek el.
Így egy kis szöszmötölés után...
Indulás!
Végre útra keltünk.
Komoly sebességhez skót duda szól.
A hatliteres V-8 odaröpít.
Első feladat, utolérni James Mayt, és leszorítani az útról.
Második feladat, elérni a gépet.
A hőmérséklet állandó. Az olajnyomás jó.
Az autónak már csak egy feladata van
sok éves földi útja után: az, hogy elvigyen engem a reptérre.
Ennyi.
Hallgassák csak!
Színtiszta erő.
Igen.
Jól van.
Épp vadászok.
Elöl épp a Crosley első számú ellenségével szembesültem...
egy emelkedővel.
Szent ég!
Tizenöt kilométer per órára lassultam.
Menj már!
Bevesszük!
Levágjuk a sarkokat!
Nézd, mit találtam!
Menj már!
Bocsi, May, muszáj volt.
Összefoglalva, James May lemaradt a nagy Jézusról.
Lemaradt a hadifogolytáborról,
lemaradt minden ebédről és vacsoráról a teljes túra alatt.
És most le fog maradni a gépről is.
És akkor, úgy másfél kilométerrel később...
Jaj, ne!
Kérlek, ne!
Kigyulladt az olajjelzőm.
A hőmérsékletjelző is.
Minden világít.
Én...
Túlmelegszem.
Tessék?
Minden jelzőfény kigyulladt.
Meg kell állnom.
Jaj, te szegény!
És aztán már csak egy maradt.
Valami gond van?
Nem kéne nevetnem, de...
Istenem!
Azt hiszem, a gond...
Nem... Nem hiszem, tudom, hogy a gond az,
hogy az elektromos ventilátor leállt.
Mint kiderült, a reptér egész közel volt ahhoz a helyhez,
ahol Hammond lerobbant.
Megérkeztünk.
Repülőtér.
MARIBOR REPÜLŐTÉR
Majd én megeszem az ebédjüket, megiszom az italukat,
és elnyújtózom az ülésükön.
Azonban Mr. Wilman nem olyan repülővel várt, amire számítottam.
Ez... Szent ég!
És egyértelműen gurult.
A fenébe!
Nem, nézzék! Lent van a rámpa.
Leengedték a rámpát.
Lent van a rámpa.
Nagy turbulencia.
Fent vagyok!
Legurultam.
Megyek másodszorra.
Gyerünk!
Hátsó kerekek!
Jézusom!
Jesszus!
Atyaég! Vicceltek?
Gyerünk, kisautó!
Igen!
Istenem!
Távolodunk!
Beelőzlek!
Szemétláda!
Kicsit késtél.
Most menni fog!
Nem kell ablaktörlő, az ég szerelmére!
Ott jön!
Nem tudom megcsinálni.
Lőjetek le!
Lőjetek le, Alan!
Gyerünk!
Jövök!
Ez az!
Basszus!
Nem indul!
Gyere be, James!
Nem fog menni.
-Nem szállhat fel így, ugye? -Nem.
Jézusom!
Gyerünk, autó! Megcsinálod!
Gyerünk, James!
Jó ez a kifutópálya,
-majdnem 42 kilométer hosszú. -Ennek nagyon örülök.
Hosszabb, mint a Halálos iramban pályája.
Sokkal hosszabb.
Közeledünk!
Gyerünk!
Ez az!
Hála istennek!
James May elérte a gépet!
Üdv a fedélzeten!
-Köszönöm. -Megcsináltuk!
-Megcsináltuk! Mindannyian. -Atyaég!
-Megtettük! -Rendkívüli volt.
Istenem, tudjátok...
Egy leszálló repülőgépre hajtottunk fel.
-SMS. -Tessék?
Mr. Wilman küldte.
Azt írja, "Nem kértek kávét? Itt vagyok bent."
Rendben.
-Az ott van bent, nem? -Ott.
Akkor az előbbieknek köze sem volt...
-a túrához. -Nem volt.
És a szörnyű csalódás után ideje elköszönnünk.
Köszönjük, hogy velünk tartottak!
Találkozunk legközelebb.
-Valaki nagyon dühös lesz. -Igen.
A feliratot fordította: Nagyné Eisner Katalin
Kreatív supervisor Hegyi Júlia