‫פולפריז‬
‫שלום, צופים, אתם מצטרפים אלינו במעבורת בים הבלטי‬
‫אל מול חופי פולין.‬
‫והסיבה שאנחנו כאן היא שאנחנו עומדים לצאת למסע דרכים‬
‫שאיש מעולם לא חשב לעשותו.‬
‫כן. והסיבה שאנחנו עושים מסע דרכים‬
‫שאיש מעולם לא חשב לעשותו בעבר היא‬
‫שבימינו קשה מאוד‬
‫לעשות מסע דרכים שמישהו אכן חשב לעשותו בעבר.‬
‫כן, אם תחשבו על כל המקומות שאנחנו ביקרנו בשנים האחרונות,‬
‫מקומות שהיו יציבים כשביקרנו בהם‬
‫וכבר אינם כאלה:‬
‫מוזמביק, סוריה, עיראק,‬
‫בורמה, אוקראינה, רוסיה.‬
‫אי אפשר לחזור לאף אחד מהם.‬
‫או מסיבות אחרות, אל ארגנטינה.‬
‫- לא. - או לטורקיה.‬
‫למה אי אפשר לנסוע לטורקיה?‬
‫אנחנו מוחרמים.‬
‫- מה? - כן.‬
‫אבל לא רק במקומות שביקרנו בהם בעבר‬
‫יש בעיה.‬
‫לא ולא, אתה צודק לגמרי.‬
‫בתוכנית הזאת חשבנו, "אני יודע, נחצה את הסהרה בנסיעה."‬
‫אי אפשר, יותר מדי טרור.‬
‫אז אמרנו,‬
‫"בואו נלך בעקבות‬
‫"לורנס איש ערב ונחצה את מדבר סיני."‬
‫אי אפשר, יותר מדי טרור.‬
‫רצינו לנסוע מבנגלדש אל הר האוורסט.‬
‫אי אפשר.‬
‫למה לא יכולנו?‬
‫- צריך לעבור דרך הודו. - יש בעיה עם זה?‬
‫- כן, אני מוחרם בהודו. - אכן, כן. הוא מוחרם.‬
‫בכל אופן, בגלל כל זה‬
‫מצאנו את עצמנו פה במעבורת בים הבלטי.‬
‫כן, כי אנחנו עומדים לצאת למסע בן 2,250 ק"מ‬
‫מ... המפה דווקא פה. אדוג אותה החוצה.‬
‫מגדנסק, שנמצאת ממש פה, על הים הבלטי. שם.‬
‫ואז ניסע למטה עד לכאן, אל בלד שבסלובניה.‬
‫איש מעולם לא עשה את זה.‬
‫מגדנסק אל בלד.‬
‫ואחרי שהחלטנו לצאת למסע דרכים שאיש מעולם לא עשה בעבר,‬
‫מר וילמן התערב ואמר,‬
‫"טוב, אבל אתם צריכים לעשות את זה במכוניות‬
‫"שאיש מעולם לא השתמש בהן במסע דרכים."‬
‫ובחזית הזאת, אני המנצח.‬
‫אתה ממש לא.‬
‫"המסע הגדול" מציג‬
‫יורוקראש‬
‫אני ירדתי ראשון מהמעבורת...‬
‫בזה...‬
‫טנדר עם גג מתקפל.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫טנדר עם גג מתקפל נשמע קצת כמו מגבת מטבח חסינת ירי.‬
‫למה לחבר בין שני הדברים האלה?‬
‫אבל זה כל העניין במשחק הזה.‬
‫ייחודיות.‬
‫איש מעולם לא עשה את זה.‬
‫בשלב הזה, קרואלה דה ויל הגיעה.‬
‫מה?‬
‫זוהי המכונית הכי לא הולמת מסע דרכים שיוצרה אי פעם.‬
‫אני מציג לך את המיצואוקה לה-סאייד.‬
‫לה-סאייד‬
‫זה החפץ הכי לא הולם שיוצר אי פעם.‬
‫תגיד מה שתגיד,‬
‫זו בעצם יצירה גאונית.‬
‫כי מה שמר מיצואוקה עשה‬
‫היה לקחת את המנוע של ניסאן סילביה שנת 1990,‬
‫מכונית סלונית יפנית מצויה עם שתי דלתות,‬
‫עם תיבת ההילוכים, עם העיצוב הפנימי ומערכת החשמל,‬
‫השאיר אותם כמות שהם, ואז הלביש את הגוף הראוותני הזה.‬
‫כן, מה שמר מיצואוקה עשה היה לקחת אל-אס-די, וזאת התוצאה.‬
‫אחי, קודם כול...‬
‫- כן. - גלגלים.‬
‫אה, כן.‬
‫האחוריים מתחבאים, ואלה...‬
‫אתה נוהג במכונית שלפניך.‬
‫- כן. - תראה אותם.‬
‫זה אכן שינוי מכני, אני מודה.‬
‫הגלגלים האלה נמצאים כמטר לפני המקום שבו עליהם להיות.‬
‫כן.‬
‫יש עוד דברים. תראה את הצופרים.‬
‫- תקלוט אותם. בא לך לשמוע אותם? - הם עובדים?‬
‫ועוד איך, כן.‬
‫- לא בא לי. - מוכן?‬
‫הם נראים כמו צופרי רכבת בארה"ב.‬
‫- מוכן? - כן.‬
‫זהו זה?‬
‫כמה כאלו הוא ייצר?‬
‫- כמה מאות. - יותר מדי.‬
‫לדעתי הוא ייצר כ-500 כאלו.‬
‫היא הייתה אמורה להידמות למרצדס אס-אס-קיי.‬
‫ויחד עם זאת, היא ממש לא דומה.‬
‫זה דומה יותר למרצדס אס-אס-קיי מאשר זו.‬
‫- אני חולק עליך. - הספינה דומה יותר למרצדס אס-אס-קיי.‬
‫- תביט. אלה אדירים. - טעות.‬
‫אפשר לעבור עכשיו למכונית שלך?‬
‫גאונות צרופה.‬
‫- אהבתי... - זה אס-אס-אר. אני יודע מה זה.‬
‫אכן, אכן.‬
‫מעולם לא נהגתי בכזה, למען הכנות. לדעתי איש לא נהג.‬
‫לא, איש לא נהג.‬
‫הרעיון היה טנדר דו-מושבי עם גג מתקפל.‬
‫- כן. כן. - גג חשמלי.‬
‫- הגג נכנס... - לשם. כן.‬
‫כך שזה טנדר לא מוצלח במיוחד.‬
‫הוא לא מוצלח במיוחד כטנדר,‬
‫אבל הוא ממש גרוע בתור מכונית ספורט עם גג מתקפל.‬
‫כן. כבד?‬
‫כן. כשתי טונות.‬
‫- הוא... - כן.‬
‫מחריד ברמות, נכון?‬
‫לא, הוא מרהיב. אני אוהב אותו.‬
‫ואז העלינו השערות במה ג'יימס עשוי להשתמש.‬
‫- הוא שונא שמכנים אותו "איטי", כן? - נכון.‬
‫אני חושב שהוא יגיע במשהו נשכני מעט.‬
‫ואני... משהו כמו...‬
‫למבורגיני אל-פי 550 גרסת בלבוני, שתיים על ארבע,‬
‫- אבל מאובזרת למרוצים. - נכון.‬
‫בדיוק.‬
‫נמל גדנסק‬
‫ואז התגלה שטעינו לחלוטין.‬
‫אין לי שמץ של מושג מה זה.‬
‫- מה המרחק שלו? - שאלה טובה.‬
‫מה זה?‬
‫- באמת ובתמים, אני לא יודע מה זה. - שום מושג.‬
‫באת הרגע מהקרקס?‬
‫מה זה, ג'יימס?‬
‫- אני רואה שכתוב "קרוסלי", אבל... - קבלו!‬
‫אני מתנצל על זה,‬
‫אבל זו מכונית יקרה מאוד והתחיל לרדת גשם.‬
‫רק אשים את הגג. הוא מתחבר כמו באם-איקס-5. כמה שניות.‬
‫אפשר לעשות את זה בתנועה.‬
‫זו קרוסלי סי-סי עם גג נפתח משנת 1947.‬
‫אספר לכם קצת על תולדות המכונית.‬
‫- הן מרתקות. - חשתי שתספר.‬
‫בשנות ה-30 של המאה הקודמת‬
‫היה באמריקה אדם בשם פאוול קרוסלי הבן.‬
‫הוא עשה את הונו ממכשירי חשמל ביתיים.‬
‫הוא היה הראשון שבנה מקרר עם מדפים בדלת.‬
‫משהו שכעת מובן לנו מאליו.‬
‫הוא הביט סביב וראה‬
‫שבארה"ב כולם נוהגים במכוניות ענק,‬
‫וזה היה מגוחך לדעתו.‬
‫אז הוא החליט להשתמש בחלק מהונו לייצור מכוניות קטנות.‬
‫הוא נודע באמירתו,‬
‫"אם חוצים נהר, לא צריך משחתת."‬
‫קרוסלי מכונית איכותית‬
‫והוא החליט למכור את מכוניותיו‬
‫בחנויות שלו, לצד מכשירי החשמל הביתיים.‬
‫וזאת הסיבה שרוחבה של המכונית רק 1.20 מ'.‬
‫כי עליה לעבור בדלת של חנות.‬
‫חשיבה נכונה לגמרי, בעצם, מצידו של מר קרוסלי.‬
‫הוא היה גאון.‬
‫אולם, אני ייצרתי‬
‫גושי נזלת גדולים ומושכים יותר ממנה.‬
‫איזה מנוע יש?‬
‫זה מנוע ארבעה צילינדרים, 724 סמ"ק,‬
‫שמפתח...‬
‫עשרים ושישה וחצי כוחות סוס.‬
‫- עשרים ושישה... - לא, חכה.‬
‫- בת כמה היא? - מ-1947.‬
‫אז היא בת כ-70 ומשהו שנים.‬
‫אנחנו חייבים לשער שהרוב... 12?‬
‫- ארבעה עשר. גג. - ארבעה עשר?‬
‫בשלב זה רוב הסוסים כבר מתו.‬
‫ג'יימס, האם שמעת שנאמר:‬
‫"מסע דרכים שאורכו 2,250 ק"מ"?‬
‫ויש לך... אם יהיה לך מזל, 14 כ"ס.‬
‫כמה שילמת תמורתה?‬
‫דווקא יש סיפור לגבי זה,‬
‫כי היא הופיעה באתר נודע למכירות פומביות של מכוניות.‬
‫ובחנתי אותה, והמכירה נסגרה באותו ערב,‬
‫והצעת המחיר הייתה 400 ליש"ט.‬
‫אז הצעתי 450 ליש"ט.‬
‫אחר כך הלכתי לשתות יין.‬
‫חזרתי מאוחר יותר, ו... המחיר עלה קצת.‬
‫וזה היה...‬
‫- כמה שילמת? - 11,000 ליש"ט.‬
‫אחד עשר אלף ליש"ט תמורתה?‬
‫קניתי אותה כשהייתי שיכור.‬
‫אילו הלכת...‬
‫טוב, אפרגן לך על זה. טיעון צודק.‬
‫אז רק רגע, קניתי את כל המיצואוקה לה-סאייד‬
‫תמורת 11,500 ליש"ט בלבד.‬
‫- זו מכונית ממשית. - לא נכון.‬
‫שילמת 11,500 ליש"ט תמורת ניסאן ישנה בלבוש רע.‬
‫- כמה הוא עלה? - כן, בהחלט.‬
‫כן, זה בדיוק הטיעון שלי.‬
‫כמה?‬
‫הוא עלה 18,500 ליש"ט.‬
‫מה?‬
‫שמונה עשר... תמיד רציתי כזה.‬
‫- זה טנדר עם גג מתקפל. - אני יודע.‬
‫הוא כמו פס האטה במסלול המראה.‬
‫חסר תועלת לחלוטין.‬
‫- זה... - קדימה, בואו נז...‬
‫אתם לא סבורים...‬
‫אני אכן סבור כך.‬
‫מר וילמן מתלוצץ.‬
‫כן, מכונית גיבוי.‬
‫למען הכנות, היא עוד פחות הולמת מכל המכוניות שלנו.‬
‫היא נועדה לנסוע 400 מטרים.‬
‫זוהי מכונית משופצרת, לא?‬
‫ציצים ובירה‬
‫- תראו מה כתוב. - אוי לא, תראו.‬
‫היא...‬
‫זה האבדון, נכון? זה הסוף.‬
‫הייתם רוצים לנהוג במכונית שכתוב לה על הדופן: "ציצים ובירה"?‬
‫ממש לא.‬
‫בעודנו מתפללים לאלוהים שהמכוניות שלנו לא יכזיבו אותנו,‬
‫עשינו את דרכנו ליציאה מהנמל ולתחילת המסע המפלצתי שלנו.‬
‫בסדר.‬
‫מסע בן 2,250 ק"מ מתחיל כעת, מגדנסק אל בלד.‬
‫קרתה לי תאונה.‬
‫ג'יימס, נסענו רק שישה מטרים.‬
‫כשהיינו בסקנדינביה‬
‫- נסעת לפחות יום עד שקרתה לך תאונה. - נכון.‬
‫חכו רגע.‬
‫זה חלק מהמכונית שלך?‬
‫לא, זה לא מהמכונית.‬
‫כן.‬
‫מה זה?‬
‫- שברת את המחסום שלו. - התנגשת במחסום.‬
‫שברת את המחסום.‬
‫- הוא הזמין משטרה. - הוא הזמין משטרה.‬
‫מובן שחשבנו שעדיף להתחפף לפני שהמשטרה מגיעה.‬
‫זה חם.‬
‫אבל לפני שיכולנו לעשות זאת,‬
‫ג'יימס התעקש להפעיל את המגבים שלו.‬
‫מוכנים?‬
‫מה לגבי ההוא?‬
‫זה כמו תוף בס ותוף סנר.‬
‫כשג'יימס הצליח לראות לאן הוא נוסע...‬
‫עזבנו את הנמל השני בגודלו בים הבלטי,‬
‫ועשינו את דרכנו לגדנסק עצמה.‬
‫היא נודעה בתבל‬
‫כמקום לידתה של תנועת הסולידריות של לך ולנסה.‬
‫תנועה שעזרה למוטט את הקומוניזם,‬
‫ושמה סוף למלחמה הקרה.‬
‫פה התרחשו אירועים שהדהדו ברחבי העולם הקומוניסטי,‬
‫ובמזרח אירופה בפרט.‬
‫אחרי שצפינו בקטעי החדשות מהתקופה ההיא,‬
‫הנחנו שמרכז העיר יהיה כולו בשחור-לבן,‬
‫ודומה במקצת להאל.‬
‫אבל עד שהגענו לשם, השמש הפציעה.‬
‫וזה ממש לא היה המצב.‬
‫זה מדהים.‬
‫זו עיר יפה מאוד.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫תראו את זה.‬
‫אילו הייתה לי ניסאן סילביה, אף אחד לא היה שם לב.‬
‫אבל משום שדבוקות אליה חתיכות מחדר האמבטיה של ליברצ'י,‬
‫כולם מצלמים אותה ומאושרים מאוד.‬
‫תראו, אנשים מחייכים, הם מסתכלים.‬
‫אין ספק שאנחנו מפיצים שמחה.‬
‫זוהי...‬
‫נכון שכאשר היריד מגיע העירה לא מתלוננים?‬
‫כלומר, כל האופניים נגנבים,‬
‫אבל פרט לכך, זו בשורה טובה. הוא מאיר וכיפי.‬
‫אחרי שעזרנו לעמיתנו לעבור ברווח צר להדהים...‬
‫אני חושב שעברת, הכול טוב.‬
‫הכול טוב. אליי. אל תיסחף.‬
‫מצחיק מאוד. תמשיכו.‬
‫- כן. - סע. אתה תצליח.‬
‫הוא הצליח! כל הכבוד!‬
‫...יצאנו מהעיר...‬
‫ועלינו על הכביש המהיר.‬
‫זה קולו הנחוש של מנוע ניסאן ארבעה צילינדרים.‬
‫וזה הקול הנחוש עוד יותר‬
‫של קרוסלי בת 75.‬
‫לכל הרוחות, זה נורא.‬
‫ג'יימס מיי, האם זה שיא המהירות שלך?‬
‫כן. 61 קמ"ש.‬
‫אלוהים.‬
‫שישים ושניים.‬
‫אוי אלוהים, משאית ענקית יושבת על אחוריי.‬
‫לא!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫שאלוהים יהיה עדי, היא כמעט התהפכה.‬
‫כשראינו שעמיתנו בסכנה ברורה,‬
‫החלטנו להשאיר אותו מאחור.‬
‫ביי, ג'יימס.‬
‫טוב. ניסע 2,250 ק"מ על פני ארבע מדינות.‬
‫פולין - סלובקיה - הונגריה - סלובניה‬
‫כלומר, אנחנו נהיה מעבר למה שהיה בעבר מסך הברזל.‬
‫וייתכן שיהיה מסך הברזל עד שנסיים.‬
‫גדנסק - פוזנן‬
‫התחנה הראשונה שלנו הייתה במסלול מרוצים‬
‫כמה מאות ק"מ משם, ליד העיר פוזנן.‬
‫משמע שהיה לנו שפע של זמן לדון במכוניות שלנו.‬
‫ג'רמי, שאלה בעודנו משייטים.‬
‫הדבר הזה אמור לחקות מרצדס אס-אס-קיי, נכון?‬
‫כן.‬
‫האם מר א' היטלר לא חיבב מרצדס אס-אס-קיי?‬
‫לא, כי האס-אס-קיי היא מראשית שנות ה-30, כשהיטלר היה רב"ט,‬
‫ולרב"טים לא היה כסף לאס-אס-קיי.‬
‫זה לא אומר שהוא לא חיבב אותה.‬
‫אז אתה נוהג בהעתק פלסטי‬
‫ולא משכנע של מכונית שהיטלר אהב.‬
‫לא.‬
‫זה פשוט לא כך.‬
‫אתה מסוגל לדמיין את המצב בקרוסלי?‬
‫אתה יודע, לדעתי אני לא מסוגל לדמיין.‬
‫היכונו לזרמי אוויר.‬
‫זה טירוף.‬
‫שבע מאות עשרים וארבעה סמ"ק.‬
‫מאיפה בא לו הרעיון הזה?‬
‫מה רע ב... לא יודע, ליטר אחד?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫קילומטרים רבים קדימה ירדנו מהכביש המהיר...‬
‫ונסענו, לפי מדריכי הטיולים,‬
‫ביער השני בגודלו בפולין.‬
‫תחשוב על זה, האמונד. ביום אחד בלבד ראינו את גדנסק,‬
‫הנמל השני העמוס ביותר בים הבלטי,‬
‫ועכשיו אנחנו ביער השני בגודלו בפולין.‬
‫נכון, מדהים. ואני אוהב דברים שניים בגודלם או בטיבם.‬
‫כי קל להיות ראשון. מייצרים גדול יותר או טוב יותר, אבל השני‬
‫לא יכול להיות טוב מהראשון אלא טוב יותר מהשלישי.‬
‫דרוש דיוק. הכי שווה.‬
‫לה-סאייד‬
‫אס-אס-אר‬
‫כשהגחנו לבסוף מהעצים,‬
‫הגענו למסלול המרוצים של פוזנן.‬
‫מר וילמן תיאם לנו להשתתף במרוצים מקומיים.‬
‫שזה נהדר, כי אנחנו מעין שגרירים.‬
‫יש פה חילופי תרבות.‬
‫בלי התרבות, או החלפה כלשהי.‬
‫זה היה מסלול מרשים, עם כל התשתיות המודרניות.‬
‫מסננים - אשפה‬
‫אבל הפינוק האמיתי חיכה לנו בתחנת השירות.‬
‫אני יודע מהן.‬
‫- מכוניות מרוץ. - הן פורמולה מזרח אירופיות.‬
‫- זה... ממש מעבר למסך הברזל. - אתה זוכר... בדיוק.‬
‫זו בעיקרון התשובה של ברה"מ לפורמולה אחת.‬
‫הן התחרו במהלך שנות ה-70 וה-80,‬
‫כשמסך הברזל היה מהודק היטב.‬
‫במכוניות פורמולה מזרח אירופיות נהגו צוותים ממדינות הגוש הסובייטי‬
‫שהתחרו אלה נגד אלה...‬
‫בלהט ובגבורה עזים, אבל עם משאבים דלים.‬
‫הכוח נבע ממנועי לאדה 1.3 ל' משופרים.‬
‫המתלה היה ממסחריות מזרח גרמניות.‬
‫מסרקי ההגה התחילו את חייהם בטראבנט...‬
‫וארבעת הצמיגים היו צריכים לשרוד עונה שלמה.‬
‫הנבחרת הפולנית הייתה מרוששת כל כך, שאוהד הספורט המוטורי וידידם הפולני,‬
‫האפיפיור יוחנן פאולוס השני, נאלץ לקנות להם קסדות.‬
‫אבל למרות מגבלת השימוש ביד שנייה,‬
‫פורמולה מזרח אירופיות סיפקו הסחת דעת מלהיבה‬
‫לאנשים שבילו את כל השבוע בתור לקניית כיכר לחם.‬
‫תמיד רציתי לראות את המכוניות האלו.‬
‫- כלומר, שמעתי עליהן. קראנו עליהן. - כן.‬
‫הייתה להם רק תמונה מטושטשת שצולמה ב-1968,‬
‫במסלול מרוצים אירופי עם מכונית מרוץ אירופית.‬
‫עליה להידמות לזו במקצת.‬
‫- "אני רוצה כזו." - כן, "אני רוצה כזו.‬
‫"אבל יש לי רק מנוע של לאדה."‬
‫נפלא מה שתושייה אנושית מסוגלת להשיג.‬
‫הנחישות.‬
‫אני יודע מה הם עשו... אני יודע במה השתמשו כנעליים.‬
‫- נכון יש נעלי אגרוף? - כן.‬
‫הם נעלו אותן.‬
‫- הן דומות במקצת לנעלי מרוץ. - כן.‬
‫- אלו מכוניות קטנות ויפות ממש. - הן יפות כל כך.‬
‫- ההיא. זו. - היא נפלאה.‬
‫- ובטוחה. - ו...‬
‫כן, תראה איך השמשה מוחזקת בזו.‬
‫- מודבקת בבטחה למקומה. - זה אותנטי.‬
‫היא לא תתנתק.‬
‫אלא אם ירד גשם, ואז היא תתנתק.‬
‫בינתיים...‬
‫קילומטרים רבים מאחור,‬
‫גם אני הייתי ביער השני בגודלו בפולין,‬
‫אחרי שנטשתי את זוועות הכביש המהיר.‬
‫זה נעים בהרבה.‬
‫עליי להודות שהיו כמה פעמים בכביש המהיר‬
‫שבהן הבטתי על "ציצים ובירה" בראי, וחשבתי, "אהמ..."‬
‫בכל אופן, עכשיו אנחנו בכביש הזה.‬
‫זה הכביש הנעים.‬
‫אני אשכח מ"ציצים ובירה" ואתרכז בקרוסלי,‬
‫הכלבלבה המכוערת, הגורה הכי קטנה שעליכם לקחת הביתה, תזכרו.‬
‫אולם כעבור כק"מ וחצי בלבד...‬
‫אדם בב-מ-וו מנסה לעקוף.‬
‫אנסה לפנות לו מקום.‬
‫אלוהים!‬
‫פשוט תיסע!‬
‫נו כבר!‬
‫תעקוף!‬
‫לא, עכשיו יכבה לי המנוע. הוא כבה.‬
‫אלוהים, הוא מת.‬
‫בסדר.‬
‫שוב במסלול,‬
‫האמונד ואני כבר בחרנו באילו מכוניות ננהג במרוץ.‬
‫הו, כן.‬
‫כלומר, זהו זה.‬
‫התחת שלי בולט מהמושב.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫- יש מכונית גדולה יותר? - לא.‬
‫באמת? זאת ה...‬
‫אז היא הכי גדולה?‬
‫לא אוכל לעשות את זה.‬
‫בחייך, אתה תפסיד את יום הבילוי שלנו.‬
‫- מה אתה רוצה שאעשה? - תהיה פחות שמן.‬
‫זה די קל.‬
‫השמנת יתר היא מחלה.‬
‫כן, אבל מחלה עם תחת שמן, נכון?‬
‫מחלה גדולה, שמנה וכבדה.‬
‫זה מתסכל כי אתה נכון כל כך לעשות דברים.‬
‫אתה ממש דרוך, ולא מסוגל לעשות אותם כי אתה שמן כל כך.‬
‫אני מצטער. אתה די עצוב, נכון?‬
‫- דווקא כן. - כי תפספס את זה.‬
‫אתה מצחיק למדי, אבל... אלוהים!‬
‫אני באמת ובתמים לא מסוגל לצאת.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫פחחות... נוריד את הפחחות ממך.‬
‫אתם יכולים לעזור? תעזרו לי לצאת?‬
‫הם צריכים לפרק את המכונית מסביבו.‬
‫הם יצטרכו לפרק את המכונית מסביבך‬
‫כדי לחלץ אותך.‬
‫אנחנו מקלפים אותה ממנו כמו חליפת צלילה.‬
‫היה קל יותר לצייר עליו מכונית מרוץ ואחר כך לנגב אותה.‬
‫תודה לכם.‬
‫הם לקחו לרגע את הכבוד שלך לסדנה.‬
‫אתה יכול ללכת לאסוף אותו.‬
‫בזמן שהאמונד והמתחרים שלו התכוננו למבדק...‬
‫קלטתי שאני יכול לעשות משהו מועיל.‬
‫החלטתי למנות את עצמי למנהל הצוות.‬
‫- באמת? - כן. אני טוטו וולף, בעיקרון.‬
‫- טוב. - רק דבר אחד,‬
‫- אומר לך מה מדאיג אותי קמעה. - מה?‬
‫ג'יימס מיי. המבדק בעוד שתי דקות?‬
‫- בעוד שתי דקות? שתי דקות. - שתי דקות, כן.‬
‫ג'יימס מיי עדיין לא פה.‬
‫כדאי שיזדרז, אחרת הוא לא יגיע למבדק.‬
‫אלה החוקים, אחי.‬
‫להיות פה בזמן, ולא להיות שמן מדי.‬
‫במקרה, הקרוסלי שוב חזרה לפעול.‬
‫ולא הייתי רחוק מהמסלול.‬
‫החלפת הילוך מושלמת.‬
‫אוי. לא ולא. אל תעשי את זה.‬
‫להדליק, לכבות.‬
‫שוב במסלול, המבדק החל.‬
‫היי!‬
‫הוא עוקף מבחוץ.‬
‫ובתור מנהל הצוות, תפקידי היה לתעד את זמני ההקפה של הנהג שלי.‬
‫הינה הוא בא!‬
‫שתיים עשרים ושתיים. אוי, לעזאזל.‬
‫רגע. איך אני...‬
‫איך אני גורם לשעון העצר...‬
‫זה... איך... אם עוצרים אותו,‬
‫איך... הייתי צריך עוד שעון עצר.‬
‫לפני שהזדמן לי לומר להאמונד‬
‫שאין לי זמני הקפה משמעותיים, ג'יימס הגיע...‬
‫מאוחר מדי למבדק, אבל עדיין להוט למלא תפקיד כלשהו.‬
‫אז בתור הבוס של הצוות נתתי לו תפקיד.‬
‫אין להם רכב רפואי.‬
‫אז אם תהפוך את המכונית שלך למעין אמבולנס...‬
‫לא יהיה הגיוני יותר להפוך את המכונית שלך לרכב הרפואי?‬
‫חשבתי על זה. אצלי יש רק שני מושבים.‬
‫אי אפשר להכניס אלונקה. אצלך אפשר להכניס מאחור.‬
‫- בסדר. מקובל. - אם תלך לטפל בזה, זה יהיה מעולה.‬
‫לשמחתי, מישהו שהוא לא קוף תיעד זמני הקפה.‬
‫והתברר שעברתי במקום השישי.‬
‫טוב.‬
‫זה פינוק מדהים במסע הדרכים שלנו, שאיש מעולם לא חשב לעשותו.‬
‫תראה מי כאן.‬
‫שלום, אחי.‬
‫טוב. הכנת את המכונית?‬
‫- פספסת את המבדק. - אני יודע.‬
‫- חבל כי זה כיף אדיר. - ציפיתי למרוץ.‬
‫תבלה.‬
‫- אבלה. - יכולתי להיות במקומך.‬
‫כן, אני יודע. אתה מפסיד את זה כי אתה... שמן מדי.‬
‫הוא אמר שהוא גבוה מדי.‬
‫כשהנהגים נערכו להזנקה,‬
‫נתתי להאמונד עצה אסטרטגית אחרונה.‬
‫אל תתרסק‬
‫תודה. תודה רבה מאוד.‬
‫הוא עקף מישהו.‬
‫תתרכז, האמונד.‬
‫אל תתרסק.‬
‫תנהל מרוץ משלך.‬
‫אנסה לשמור על המקום הרביעי.‬
‫אוי לא. אוי לא.‬
‫מקום רביעי‬
‫ואם הוא במקום השלישי או החמישי בפעם הבאה שיגיח?‬
‫טיעון טוב.‬
‫אז לצייר סימן שאלה?‬
‫קדימה, להמשיך. אני יכול לעקוף אותו.‬
‫אני נהג מרוצים אמיתי.‬
‫חלק חשוב‬
‫לגמרי לא מודע‬
‫זה קטע מהיר.‬
‫- הינה הוא בא. - זאת המכונית?‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫אני מניח שאצליח...‬
‫אצליח לפנות פה בהילוך רביעי, אני מניח.‬
‫האמונד המשיך בדרכו בעליזות...‬
‫לגמרי לא מודע לכך שהמכונית הדולפת שלו הפכה את המסלול לרחבת החלקה.‬
‫זה אומר שמישהו סטה.‬
‫עוד מישהו סטה.‬
‫ולצערו, הבוס של הצוות שלו השקיע הרבה מדי זמן ומאמץ באזהרה שלו.‬
‫למה אתה כותב: "יש מעין..."‬
‫לא ידוע מה זה.‬
‫לא, תכתוב רק "נוזל".‬
‫אוי, חרבון!‬
‫יש מעין נוזל שנשפך מהמכונית שלך‬
‫- זאת המכונית? לא? - לא.‬
‫האור האדום דולק.‬
‫האמונד סטה. האמונד סטה.‬
‫מה?‬
‫- האמונד סטה. - לעזאזל.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני בסדר. נפצעתי ברגל,‬
‫אבל אני צריך שמישהו יבוא לחלץ אותי.‬
‫ג'יימס בדרך.‬
‫מי?‬
‫ג'יימס. ג'יימס בדרך.‬
‫אוי, נו כבר.‬
‫חכה רגע.‬
‫היא לא אוהבת הצתה חמה.‬
‫הינה הם באים.‬
‫תחזיק מעמד, האמונד.‬
‫כן, אני מחזיק מעמד.‬
‫אוי, אתה לא מת.‬
‫לא. למעשה, מצבי השתפר.‬
‫לצערנו, הדליפה של האמונד גרמה נזק כה רב,‬
‫ששאר המרוצים בוטלו.‬
‫אז בפעם השנייה מאז שהגענו לפולין, התחפפנו.‬
‫אבל לא לפני ששיפרתי קלות את המכונית שלי.‬
‫חשבתי לצבוע את הגלגלים שלי בירוק,‬
‫שיהיו גזעיים יותר, ראוותניים יותר.‬
‫האם למכונית שלך נדרשה ראוותנות מוגברת?‬
‫אני נהנה מההשתקפות שלי בצלחות הכרום שלך.‬
‫אתה נהנה להביט בהן?‬
‫זה נראה כאילו קרה אסון למכונית לגו.‬
‫משהו שהייתי משאיר על השטיח בסלון בגיל שמונה.‬
‫השעה הייתה כבר מאוחרת,‬
‫ורצינו לעצור ולראות את ישו לפני שנגיע למלון שלנו,‬
‫שהיה 145 ק"מ משם.‬
‫זו לא עמדה להיות בעיה רצינית לריצ'רד, עם מנוע הווי-8 וששת הליטרים שלו,‬
‫או לי.‬
‫אולם ג'יימס...‬
‫היום ה-21 ביוני, היום הכי ארוך,‬
‫וג'יימס מיי גם ירגיש ככה.‬
‫דוח מצב.‬
‫טמפרטורת נוזל קירור המנוע עולה.‬
‫היא עוד לא בטווח הסכנה, אבל היא מתקרבת לשם.‬
‫אוי, אלוהים, זו שעת המשאיות.‬
‫לא!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫חופשיים לחלוטין מדאגות,‬
‫הגענו כעת אל גנו של ישו.‬
‫אלוהים, הוא עצום.‬
‫ישוע!‬
‫הוא עושה... אם שמים 50 פני, הוא עושה משהו?‬
‫אומר לך מה מצחיק. בדיוק קראתי עליו בגוגל.‬
‫הוא הישו השני בגובהו בעולם.‬
‫- מעולה. - יש אחד באינדונזיה שגבוה ממנו.‬
‫זה בטח מבאס. אבל הוא הוקם ראשון?‬
‫בוודאי, כי לא היית בונה את השני בגובהו.‬
‫אמת. היית אומר... אני לא יודע, אנחנו בפולין.‬
‫היינו ביער השני בגודלו, בנמל השני הכי עמוס.‬
‫- כן. - תשמע מה עוד גיליתי.‬
‫עד ממש לאחרונה, הייתה לו מעל הראש אנטנה סלולרית.‬
‫- ואז היו כמה תלונות. - למה?‬
‫כי אנשים צפו בפורנוגרפיה קשה‬
‫ששודרה לטלפונים שלהם מהראש של ישו.‬
‫- כן. - זו הייתה טעות, נכון?‬
‫לשים את האינטרנט על ראשו של ישו.‬
‫זה לא מכובד.‬
‫בנוסף, יש בישו דלת. מי ידע?‬
‫- תראה. - זאת הכניסה האחורית של ישו?‬
‫אז בפעם הבאה שמישהו יפתיע אותי, אגיד, "הכניסה האחורית של ישו!"‬
‫- על זה תדבר... - על זה אני מדבר.‬
‫זה מתאים לגמרי למסע דרכים. זה מה שעושים במסע דרכים.‬
‫זה בדיוק מה שעושים במסע דרכים.‬
‫כלומר, אלא אם אתם‬
‫בקרוסלי בת 75 עם מנוע שמתחמם יתר על המידה.‬
‫זה השטח של ריצ'רד האמונד.‬
‫הוא אוהב דברים נושנים כאלה מלפני המלחמה וממש אחריה,‬
‫והוא אומר, "נו, כן, היא אחת משלוש בלבד."‬
‫אז אני לא מופתע, לעזאזל!‬
‫אני חושד שהמצנן סתום.‬
‫נשפך די הרבה חום.‬
‫אם תסתכלו למטה.‬
‫ציפיתי לראות את הישו הגדול ההוא.‬
‫אבל כעת יכולתי רק להתרכז בהגעה למלון,‬
‫לפני שאצטרך להשתמש בפנסים העתיקים שלי.‬
‫נותרו עוד כ-100 ק"מ.‬
‫אני חוטף התכווצות שרירים איומה ברגל, עד כאן למעלה,‬
‫והתחת שלי רדום לגמרי.‬
‫אלוהים, שרק ייגמר.‬
‫כשהגעתי לבסוף לתחנה הלילית,‬
‫הייתי גמור כל כך שהלכתי ישר לישון.‬
‫- הוא הלך לישון. - כן.‬
‫אולם שנינו,‬
‫אחרי שנהנינו מאחר צוהריים הרבה פחות מלחיץ,‬
‫היינו עדיין אנרגטיים מספיק כדי לשאול כמה מקומיים‬
‫ולעסוק בליצנות קלה בהשראת אלכוהול.‬
‫שכל אחד יתפוס במה שהוא יכול וירים.‬
‫"להרימסקי". שלוש, שתיים... לכל השדים והרוחות.‬
‫זה לא היה קשה.‬
‫לכיוון השני!‬
‫הגב שלי. אלוהים! הגב שלי!‬
‫והאצבעות שלי.‬
‫אלוהים, זה עלול להישמע כמו סרט פורנו אם לא ניזהר.‬
‫למוחרת בבוקר,‬
‫ג'יימס לא שמח לגלות שהמכונית שלו הייתה צמודה לקיר,‬
‫במסעדת המלון.‬
‫מצחיק מאוד, שמוקים.‬
‫אלוהים!‬
‫בגלל העיכוב הזה הוא היה קילומטרים מאחורי ריצ'רד ומאחוריי.‬
‫אז זאת התוכנית היום.‬
‫עצירה בסטלאג לופט 3, שם התרחשה "הבריחה הגדולה".‬
‫ארוחת צוהריים קלה, ואז נסיעה ארוכה לקרקוב.‬
‫מאז שהחלטנו לצאת לטיול הזה, לפני חודשים,‬
‫ג'יימס מיי יצא מעורו מרוב התרגשות לגבי הביקור בסטלאג לופט 3.‬
‫הוא אפילו לובש חולצה קצרה של "הבריחה הגדולה".‬
‫אבל עכשיו, הוא לפחות יצא לדרכו.‬
‫סליחה.‬
‫חרבון.‬
‫והרגיש אומלל מאוד.‬
‫התברר שזה לא היה חלום זוועתי,‬
‫אני באמת נוהג בקרוסלי ברחבי מזרח אירופה.‬
‫אני כבר בהילוך גבוה.‬
‫ככה זה יימשך, שעה.‬
‫מהצד החיובי, לא הייתי בכביש המהיר המבעית.‬
‫קרוסלי מכונית איכותית‬
‫בצד השלילי... כולם ייחלו שאהיה שם.‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי.‬
‫אוי, בחיי, הוא הולך על זה.‬
‫לא, אתה משוגע.‬
‫לא.‬
‫הוא עוקף.‬
‫הינה הוא עוקף.‬
‫יש עוד אחת.‬
‫שניהם עוקפים.‬
‫אלוהים.‬
‫בחיי.‬
‫עכשיו אני אחראי.‬
‫הרחק קדימה, גם לי הייתה דרמה קלה.‬
‫אוי, אלוהים, זו לא צרעה. לעזאזל, מה זה?‬
‫היא פשוט עצומה.‬
‫צאי החוצה! צאי לעזאזל החוצה!‬
‫מכאן היא נראית ענקית.‬
‫היא גדולה להדהים.‬
‫צאי החוצה.‬
‫אחרי שהדפתי את הגלשן הארסי,‬
‫שמתי לב שיש במכונית שלי מאפיין נוחות‬
‫שאיכשהו פספסתי.‬
‫הילוך מופלג כבוי - פועל‬
‫יש לי כפתור הילוך מופלג!‬
‫בשורה מדהימה מהלה-סאייד, האמונד.‬
‫יש לי הילוך מופלג.‬
‫הו, כן.‬
‫ברוך הבא להילוך מופלג.‬
‫הילוך מופלג.‬
‫ואם במקרה תהיתם, הילוך מופלג מפחית את הרעש, בפועל,‬
‫כשנוסעים בכביש המהיר. הוא מעין הילוך נוסף.‬
‫אז אני נוהג כעת לתומי ב-96 קמ"ש,‬
‫שלושת אלפים וקצת סל"ד.‬
‫מפעיל הילוך מופלג, ואנחנו צונחים ל-2,400 סל"ד.‬
‫זה פשוט משפר את היעילות ומשקיט.‬
‫סטלאג לופט 3 - הבריחה הגדולה - הארי 1 ק"מ (0.6 מייל)‬
‫זה סטלאג לופט 3.‬
‫עוד קילומטר אחד.‬
‫ליבו של ג'יימס יישבר, באמת ובתמים, אם הוא יפספס את זה.‬
‫אלוהים, חתיכת...‬
‫היא מתה לגמרי.‬
‫איזו חתיכת זבל ישנה.‬
‫כדי לפנות לכולם את הדרך,‬
‫נאלצתי לדחוף את הקרוסלי אל העבודות שבהמשך הכביש.‬
‫ואף שדיברתי איתם באיטלקית מסיבה כלשהי...‬
‫הם השאילו לי רב-מודד כדי שאבדוק את המצבר.‬
‫טוב, ברור שהמצבר ריק לגמרי.‬
‫תפוקת האלטרנטור לא ברורה.‬
‫איזו ערמת זבל.‬
‫בזמן שג'יימס נאבק ברכש מליל השכרות שלו...‬
‫כלא 22 "קולר"‬
‫אנחנו שוטטנו באתר עצמו, שבו במלחמת העולם ה-2,‬
‫שמונים אסירים חפרו מנהרת מילוט שאורכה 110 מטרים...‬
‫מתחת לתנור חימום שבאחד מהצריפים.‬
‫זה סיפור שהונצח באחד מהסרטים הגדולים שנוצרו אי פעם,‬
‫"הבריחה הגדולה".‬
‫"הבריחה הגדולה" של ג'ון סטרג'ס‬
‫נתראה בפיקדילי.‬
‫בבר של סקוט.‬
‫טוב.‬
‫זה לא זה, נכון?‬
‫- התנור ששם? - היי, כנראה, כן.‬
‫כן. תראה, תראה, תראה.‬
‫- מכאן המנהרה ירדה... - כן.‬
‫ואז לעבר העצים.‬
‫ואנשים ממשיים חפרו ממש מנהרת יציאה מכאן.‬
‫צ'רלס ברונסון...‬
‫לא.‬
‫- גורדון ג'קסון. - לא, אמיתיים, ממשיים... הם שחקנים, ג'רמי.‬
‫תראה את זה!‬
‫אלו העגלות לשינוע העפר.‬
‫זה הדבר האמיתי שצ'רלס ברונסון נתקע עליו.‬
‫זה לא היה... זה... טוב.‬
‫בבקשה, תראה.‬
‫יש תמונות של האנשים הממשיים.‬
‫ג'יימס גארנר, סטיב מקווין, דונלד פלזנס.‬
‫לא. שוב, זה מה...‬
‫תראה, זה צילום אמיתי‬
‫שבו צולמה המנהרה, עם דיקי אטנבורו.‬
‫ג'רמי, אתה... צריך לעשות סדר בטשטוש שבין מציאות לדמיון.‬
‫רוב מה שסופר בסרט אכן קרה...‬
‫- הינה הם, תראה. - אבל לא זה קרה.‬
‫- גורדון ג'קסון ודיקי אטנבורו. - זה לא צולם ביום ההתרחשות.‬
‫חשבתי שכדאי לקחת את ג'רמי החוצה,‬
‫שם מצאנו את האנדרטה שסימנה את המסלול של "הארי",‬
‫שם הצופן שניתן למנהרת המילוט.‬
‫- לכל הרוחות, אורכה קילומטרים. - כן.‬
‫הם כנראה זחלו פה למטה במנהרה מעשה ידיהם. וזה חול.‬
‫כך שבכל רגע...‬
‫- מוות, בצורה כזו או אחרת. - כן. מדהים.‬
‫ואז הצטרף אלינו מדריך.‬
‫מה היה עומקה של "הארי"?‬
‫הוא היה בין שמונה לתשעה מטרים, שהם 30 רגל...‬
‫- מטרים? - מטרים, תשעה מטרים,‬
‫שזה בערך גודלו של העץ.‬
‫כן.‬
‫- הוא 30 רגל. - נכון.‬
‫- למה הם חפרו עמוק כל כך? - הייתה סיבה.‬
‫המחנה כונה "מחנה חסין-בריחה", ופירושו שהגרמנים‬
‫הניחו מיקרופונים תת קרקעיים סביב המחנה,‬
‫- כדי לאתר כל מנהרה שהיא. - הם נאלצו להעמיק מתחתם.‬
‫- הם נאלצו לרדת מתחת למיקרופונים. - כן.‬
‫אני המום. אני לא מאמין כמה היא ארוכה,‬
‫ועכשיו אני לא מאמין כמה עמוקה הייתה.‬
‫ואז התחלנו לתהות למה הם חפרו אותה,‬
‫כי התגלה שמחנה המאסר דמה יותר למחנה נופש.‬
‫זו בריכת השחייה?‬
‫כן, זאת הבריכה.‬
‫- אין מצב שהייתי נמלט. - לא, גם אני לא.‬
‫הייתה פה זירת הוקי תקנית.‬
‫- מה? - מה?‬
‫כן. היה מגרש ספורט ענק מאחורי העצים הללו.‬
‫ובמהלך החורף הייתה זירת הוקי ענקית.‬
‫- אז היה להם מגרש ספורט, בריכה... - ספרייה.‬
‫- ספרייה. - תיאטרון.‬
‫- מה? - תיאטרון.‬
‫אתה בטוח לגמרי שאנשים לא ניסו לחפור מנהרת כניסה?‬
‫כן.‬
‫ואז המדריך הראה לנו מה הייתה הכוונה ב"תיאטרון".‬
‫- אלוהים! - לא.‬
‫שלוש מאות וחמישים מושבים.‬
‫- תזמורת, במה, מאחורי הקלעים. - המבנה...‬
‫- הוא נבנה כתיאטרון? - הוא נבנה כתיאטרון.‬
‫חשבתי שהתכוונת שהם השתמשו בצריף...‬
‫כמו בסדרות הטלוויזיה. אלוהים אדירים שבשמיים!‬
‫אילו הכריחו אותי להילחם במלחמה,‬
‫הייתי דואג להיתפס.‬
‫אבל אתם מכירים את האמירה,‬
‫"לא אכפת לנו עד כמה המחנה נוח,‬
‫"עדיין נימלט."‬
‫זו הייתה חובתם. הם היו חייבים להימלט.‬
‫- כן. - הם נמלטו.‬
‫אחרי שנפרדנו...‬
‫מרתק ביותר. תודה שהשלמת לנו פערי מידע.‬
‫- בעונג. - היה ממש מוצלח.‬
‫זזנו בשנית.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫זה היה, באמת ובתמים, בין עשרת הדברים הכי מעניינים שראיתי מעודי,‬
‫מהמקומות שבהם ביקרתי.‬
‫התגלה שמסע הדרכים שאיש מעולם לא חשב לעשותו‬
‫שווה ניסיון.‬
‫אחרי שחשבתם עליו. ובחרתם במכונית הנכונה, כמוני.‬
‫אף שפספסתי את מחנה שבויי המלחמה,‬
‫לפחות הצלחתי להניע מחדש את הקרוסלי.‬
‫והתחלתי לתהות למה טרחתי.‬
‫נסעתי אתמול כ-480 ק"מ.‬
‫הלו"ז היום מזמן עוד 480 ק"מ.‬
‫נותרו עוד 1,770 ק"מ.‬
‫כמעט פי ארבעה מהמרחק שכבר נסעתי, ברעש הזה.‬
‫אני דווקא לא... לדעתי אני לא מסוגל.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫בהמשך הדרך, בזמן ארוחת צוהריים פולנית פשוטה,‬
‫ג'רמי ואני דנו במידה שבה ג'יימס הורס את הטיול.‬
‫פספסת את הישו.‬
‫פספסת את מחנה המאסר.‬
‫- פספסת את ארוחת הבוקר והצוהריים. - הוא יפספס את כל הקטעים השווים.‬
‫בירה ללא אלכוהול. למרבה העצבים.‬
‫אי אפשר לדבר איתו עליהם, כי הוא לא השתתף בהם.‬
‫הוא לא יכול להשתלב בשיחה שלנו. זה לא כיף, נכון?‬
‫כשקרקוב יותר מ-320 ק"מ מאיתנו,‬
‫לא יכולנו לחכות לג'יימס, לכן דהרנו קדימה.‬
‫חזרנו בשנית לנושא השיחה החביב החדש שלנו.‬
‫לאיזו יגואר היה הילוך מופלג?‬
‫הייתי אומר שיכולת לקבל כזה באם-קיי 2, לדעתי.‬
‫אני יודע שלטריומף היה, כי לדולומיט ספרינט היה הילוך מופלג.‬
‫אחר צוהריים טובים.‬
‫מה?‬
‫ג'יימס מיי, זו רמאות.‬
‫אתה לא יכול לעבור למכונית הגיבוי ולגרור את המכונית שלך על גרור.‬
‫טוב, נגיד שיש לך סוס מרוץ, אתה לא רוכב עליו אל המסלול, נכון?‬
‫שמים אותו בקרון סוסים.‬
‫ואם יש לך מכונית מרוץ קלאסית יקרה,‬
‫אתה לוקח אותה למסלול המרוצים בגרור.‬
‫זה מה שאני עושה,‬
‫אני לוקח את מכוניתי היקרה לאירוע הבא.‬
‫אני לא רוצה להיות גס רוח, קשישא,‬
‫אבל אתה מחרבש את זה לגמרי.‬
‫מה שהכי מעניין אותי זה...‬
‫עד כמה גרועה הייתה הקרוסלי שנכנסת למכונית‬
‫שכתוב לה על הדופן "ציצים ובירה"?‬
‫זה טיעון מצוין, ואכן השקעתי בזה מחשבה רבה,‬
‫אבל החלטתי...‬
‫שאתמודד עם זה.‬
‫אחרי נסיעה ארוכה הגענו לבסוף לקרקוב,‬
‫שהתברר שהיא אחת מהפנינים של אירופה.‬
‫זה אחד מהמקומות הכי תרבותיים, כנראה בעולם.‬
‫כן.‬
‫לא הייתי רוצה להגיע לכאן במכונית‬
‫שכתוב עליה "ציצים ובירה", זה בטוח.‬
‫אומנות, מוזיקה, אדריכלות, "ציצים ובירה".‬
‫אני מודע לכל זה. תודה.‬
‫בבקשה, שהאישה הזאת לא תביט בכיוון.‬
‫טוב, אעמיד פנים שאני מגרד את הפנים כי אני שקוע במחשבות.‬
‫תמיד היו לנו לא מעט מעריצים בפולין,‬
‫אבל קיוויתי שהפופולריות שלנו דעכה.‬
‫אולם לצערי...‬
‫- היי, מר ג'יימס. - שלום.‬
‫למרבה החסד, יכולנו להשאיר את המכוניות תוך זמן קצר‬
‫כי ג'רמי היה להוט לבקר‬
‫בדבר הכי שווה בעולם, לדבריו.‬
‫- שלום. אפשר לקנות שלושה כרטיסים? - בטח.‬
‫מוזאון שעווה קרקוב‬
‫- בבקשה. מקסים. - תודה.‬
‫מעולם לא ביקרתי במוזאון שעווה.‬
‫ואיזו דרך זו הייתה לבתק את בתולי השעווה של האמונד.‬
‫יש...‬
‫ג'יימס, זה ממש... תפסיק.‬
‫המנהלים של המקום בטח פה. הם ייפגעו.‬
‫- טוב, זה לא מצחיק. - לא, זה לא.‬
‫הוא לוחץ חזק, נכון?‬
‫הוא בפירוש משחרר ארוחת בוקר גדולה ומשביעה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לא ידעתי שאפשר לעמוד ב...‬
‫"רייך אחד, עם אחד... סליחה, נפלתי לאחור."‬
‫למה הוא נשען? מה?‬
‫מעולם לא ראיתי אותו ככה עם העניבה.‬
‫הוא מגונדר מאוד, ככלל.‬
‫אני חושב שזה קיבל יחס עלוב בכוונה.‬
‫כן.‬
‫טוב, אני רואה רק דברים מעולים בפולין.‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אנחנו יודעים מה זה כי יש סמל שימושי על הקיר.‬
‫אחרי שראינו את כל סמלי הפופ...‬
‫עברנו למה ששיערנו שהוא האזור המוטורי.‬
‫זה אתה?‬
‫לא, זה לא.‬
‫זה כן אתה.‬
‫- זה סילבסטר סטאלון. - סילבסטר סטאלון? חשבתי שזה אתה.‬
‫תנחשו מי זה.‬
‫ג'ורג' לייזנבי? אני לא יודע.‬
‫רוברט דה נירו‬
‫זה... מה?‬
‫מי זו, לעזאזל?‬
‫- זו קירה נייטלי? - לדעתי, כן.‬
‫זה אפילו לא קרוב לקירה.‬
‫הייתי שמח לראות את קירה נייטלי עומדת פה‬
‫ליד זה.‬
‫ארצה לראות את קירה נייטלי האמיתית מסתובבת בקרקוב.‬
‫אף אחד לא יבקש חתימה כי יגידו, "זו לא קירה נייטלי.‬
‫"היא לא דומה לה בכלל."‬
‫ואז, אחרי זמן מה במה שהיה, או לא היה, אזור "ד"ר הו"...‬
‫נכנסנו לאזור של תעלומה גדולה.‬
‫יערות מפחידים.‬
‫חלק מהקישוטים אדירים.‬
‫הכול מוצלח, חוץ מבובות השעווה.‬
‫ג'יימס מיי!‬
‫ראיין ריינולדס?‬
‫זה פול ווקר.‬
‫ואז, בחדר שמכיל כנראה את אלביס פרסלי...‬
‫- אוי, בשם אלוהים. - כן.‬
‫נייג'ל מנסל.‬
‫אבל זה לא הוא, נכון?‬
‫יש לו שפם שתואם לגבות שלו.‬
‫זה הוא.‬
‫- למה לשים... - למה נייג'ל מנסל פה?‬
‫למה לא את לואיס המילטון?‬
‫האזכור מיושן טיפה.‬
‫- לא. - שיבורך, אבל...‬
‫לנדו נוריס.‬
‫- לא. - ג'ורג' מה-שמו. ראסל.‬
‫אני ממש עצבני מזה.‬
‫ג'יימס, זה לא משום שזה לא מוצלח.‬
‫הנושא שגוי.‬
‫ואז היה לי רעיון מבריק.‬
‫אני אגנוב אותו.‬
‫אם ניקח אותו, הם ייאלצו להחליף אותו, נכון?‬
‫בלואיס המילטון.‬
‫טוב. אציג לכם את זה ככה.‬
‫יש לנו קילומטרים רבים עד סלובניה,‬
‫- ואתה נוהג במכונית איומה. - כן.‬
‫- אם זה יהיה איתנו... - כן?‬
‫...זה יעודד אותנו.‬
‫זה אכן יעודד אותנו.‬
‫בכל פעם שנרגיש מדוכדכים,‬
‫כש"ציצים ובירה" תתנהג קצת לא יפה,‬
‫פשוט... תביט במראה האחורית,‬
‫ובמושב הנוסע אצלי...‬
‫יהיה מישהו שדומה במקצת לנייג'ל מנסל.‬
‫האם זה...‬
‫בסדר.‬
‫- אנחנו הולכים ל... - לא, חכו.‬
‫- הוא יוצא איתנו לסיור. - תדבר במבטא מבירמינגהם.‬
‫אתה מבירמינגהם.‬
‫"אהבתי את זה. הספיק לי. בואו נלך וניסע בחוץ."‬
‫- טוב, נייג'ל, נוציא אותך. - "תודה שלקחתם אותי,‬
‫"נהניתי מאוד לסייר במוזאון."‬
‫- אני רק... - "בדיוק מה שרציתי לראות.‬
‫"ראיתי כזה בלונדון. הוא לא מוצלח כמו זה, נכון?‬
‫"אני צריך לצאת למרוצים אחה"צ.‬
‫"אני לבוש ומוכן.‬
‫"תיזהר עם הראש פה בקורה.‬
‫"אוי, באסה, דפקתי אותו.‬
‫"להתראות, פול ווקר, אחי."‬
‫תמשיכו ללכת.‬
‫"אני שונא את הארי פוטר.‬
‫"קשקוש גמור.‬
‫"תמתינו, בחורים, חכו לי. אני בא."‬
‫חבר'ה, אפשר לצאת מכאן.‬
‫בואו מכאן.‬
‫"בחורים, זה היה ביקור מדהים.‬
‫"תודה שלקחתם אותי."‬
‫- זה כנראה בית של מישהו. - ייתכן.‬
‫הם עשויים להיות מופתעים קצת, לגלות ששלושתנו ונייג'ל מנסל בבית.‬
‫באותו ערב שהינו בקרקוב,‬
‫כלומר היה לי זמן לנקום בעמיתיי,‬
‫שהכניסו את המכונית שלי למסעדה.‬
‫מוכנים? טוב.‬
‫- טוב. לאן הולכים? - מקסים. לשם.‬
‫- מכאן? - מעבר לכביש.‬
‫מעבר לכביש. מקסים. כל הכבוד. תודה.‬
‫מושלם.‬
‫דרך הגינות.‬
‫אקח אותה בעצמי.‬
‫למוחרת בבוקר השבתי את הקרוסלי‬
‫מהמקום שבו האמונד וקלארקסון השאירו אותה הפעם.‬
‫ואז חיכיתי לתגובה שלהם למה שאני עשיתי.‬
‫איך אנהג ככה?‬
‫מה...‬
‫אתה חושב שלך יש בעיות?‬
‫בוקר טוב. כן, אני יודע. כן. בוקר טוב.‬
‫זה מגיע מהמכונית שלך?‬
‫אני חושב שזה בבלימה.‬
‫כן, זה פעמון הבלמים. מאפיין בטיחותי טוב.‬
‫ג'יימס מיי!‬
‫אלוהים, חיברת את הצופר שלי לאיתות, מנוול!‬
‫מעולה.‬
‫רק רגע, כשאני דורך על הדוושה, אני שומע חמת חלילים.‬
‫אתה אוהב את הפמוטים, נייג'ל?‬
‫"אהבתי. יש לי כמה בחדר האמבטיה שלי למעלה."‬
‫במהרה נסענו בכביש המהיר, בדרך למדינה הבאה שלנו, סלובקיה.‬
‫ותכף ומייד הבחנתי בשני דברים.‬
‫האחד, שהפנים של נייג'ל מנסל התחילו לנזול.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫והשני...‬
‫ג'יימס, שכחת את הקרוסלי שלך.‬
‫היא לא מאחורי מכונית ה"ציצים ובירה" שלך.‬
‫בדיוק.‬
‫נכון. חיברתי את הגרור למסחרית של הצוות.‬
‫מה?‬
‫השילוב של המכונית המשופצרת והגרור הארוך‬
‫עם המכונית הקטנה והקופצנית עליו, הוא פשוט קטלני.‬
‫אני נוהג במכונית הגיבוי.‬
‫מכונית הגיבוי פה לטובת האפשרות הזאת.‬
‫מכונית הגיבוי נועדה למקרה שהמכונית המקורית שלך מתפוצצת,‬
‫לא משום שאתה לא סובל אותה.‬
‫אתה לא יכול לשכתב את הכללים על הדרך, כדי שיתאימו לך.‬
‫אז במקרה, כן שכתבתי.‬
‫למען הכנות, גם בלי גרור מחובר,‬
‫החוויה שלי במכונית המשופצרת לא היוותה שיפור.‬
‫טוב, ממה להתחיל?‬
‫דוושת הגז קבורה בדלת,‬
‫אז אני צריך לנהוג בלי נעל ימין.‬
‫אבל הדוושה חדה כתער‬
‫והיא מתחפרת לי בכף הרגל, שנרדמת כעת.‬
‫ויש הגה בגודל של כפתור חולצה.‬
‫היא מושכת ימינה בחדות בזמן בלימה, מתבשלים בה מחום,‬
‫היא רועשת, והיא גם לא מכונית משופצרת ממש.‬
‫זה מנוע יגואר שטוח עם שישה צילינדרים מחורבן וישן.‬
‫אמור להיות לה מנוע וי-8 גדול.‬
‫בכל זאת, בניגוד לקרוסלי,‬
‫היא לפחות לא התקלקלה כל הזמן.‬
‫אוי, חרבון.‬
‫צריך לעצור.‬
‫מה?‬
‫יש אדים.‬
‫היא לוהטת.‬
‫יש ריח לוהט.‬
‫בבקשה.‬
‫- אתה מכיר את המנוע הזה, נכון? - מכיר היטב.‬
‫הם מתחממים יותר מדי ומבשלים את הראש.‬
‫- ג'יימס? - כן?‬
‫חרבנת לגמרי את המלאכה.‬
‫זה לא נגמר. בואו נחשוב על זה קצת.‬
‫- חשבתי על זה קצת. - כן.‬
‫המחשבה שלי היא שתואמה לנו לצוהריים מסעדה ממש טובה.‬
‫כן.‬
‫ולא נגיע לשם אם נעמוד פה‬
‫- ונביט בזה בזמן שזה מתקרר. - לא.‬
‫משזה הוחלט...‬
‫- בהצלחה והכול. - בהצלחה.‬
‫...האמונד ואני חזרנו לנסוע.‬
‫אני באמת לא יודע מה קורה עכשיו.‬
‫איש מעולם לא קלקל את מכונית הגיבוי.‬
‫אני חושב שצריך לתת לנייג'ל מנסל לנהוג בה.‬
‫מה אתה חושב על זה, נייג'ל?‬
‫"אני דווקא אוהב את זה. זה די מצחיק‬
‫"שכתוב 'ציצים ובירה' על הדופן של פורד פופולר עם מנוע של יגואר."‬
‫מנתק את ההילוך המופלג.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫ריצ'רד, נייג'ל ואני נפרדנו מפולין בחיבה,‬
‫וחצינו את הגבול אל סלובקיה.‬
‫ולהתכונן לסטייה. הינה היא.‬
‫אלוהים, איזו חתיכת גרוטאה זו.‬
‫שלום.‬
‫אלוהים, זו אישה.‬
‫תודה רבה לך. אני מתנצל על המכונית.‬
‫או שאני במכונית משופצרת פוגענית, שכתוב על הדופן שלה "ציצים ובירה",‬
‫או שאני מעכב את כולם בקרוסלי.‬
‫מעולם לא דפקתי צילומים כמו הפעם.‬
‫במרחק של חצי מדינה,‬
‫ריצ'רד ואני התחלנו לרחם על ג'יימס.‬
‫לכן, כמו החברים הטובים שאנחנו, רקחנו תוכנית שתעודד אותו.‬
‫שדה התעופה פיישטיאני‬
‫הינה הוא בא.‬
‫אין לו מכסה מנוע.‬
‫זה פתרון הקירור שלו.‬
‫- הוא סבל, נכון? - אני חושב שכן.‬
‫- מיי. - שלום.‬
‫תקשיב, אנחנו רואים שאתה...‬
‫חם לך ואתה עצבני,‬
‫- ופספסת עוד ארוחת צוהריים. - כן.‬
‫אבל אל תדאג,‬
‫- כי ארגנו לך פינוק. - כן.‬
‫תצפית על מטוסים ישנים.‬
‫- כן, טוב, תראה את המיגים, לבטח. - כן.‬
‫סוחוי, מסוקי מיל.‬
‫אבל זה לא הפינוק.‬
‫- לא, הוא טוב מזה. - בסדר.‬
‫- טוב בהרבה. כן. - טוב מכל אלה.‬
‫אנחנו סידרנו מרוץ רחוב לקרוסלי שלך.‬
‫- סליחה. זו בדיחה? - לא.‬
‫הכול יתבהר כשתפגוש את המתחרים.‬
‫- בוא אחרינו. - תראה מול מי תתמודד.‬
‫ג'יימס, תחילה, היריב מספר אחת במרוץ.‬
‫משאית עפר טטרה.‬
‫- זו משאית טובה, אבל כבדה. - כן.‬
‫שמונה עשרה וחצי טונות.‬
‫היריב השני, טרקטור ג'יי-סי-בי.‬
‫כן, משקלו שתיים עשרה וחצי טונות.‬
‫- טוב. הכוח... - כן.‬
‫הוא לא חשוב. העניין הוא המשקל, והוא לא בנוי לתאוצה.‬
‫- זה טרקטור. - לא בלתי חשוב.‬
‫וישנה זו, ולורקס עם שלושה גלגלים.‬
‫היא נבנתה בראשית שנות ה-60,‬
‫בברית המועצות דאז, לאנשים נכים.‬
‫ולורקס‬
‫- ארבע מאות כ"ס. - לא, 12.‬
‫והיריב האחרון שלך במרוץ הרחוב, הוא תחרות נגד איש.‬
‫קוראים לו מרטין.‬
‫אתה מוכן להיראות שמח מכל מה שעשינו?‬
‫זה יחזיר לך את שמחת החיים.‬
‫זה מרוץ רחוב שתוכל לנצח בו בקרוסלי שלך.‬
‫אני מתרגש.‬
‫הוא בר מזל שיש לו חברים כמונו.‬
‫- והם יצאו לדרך. - והם אכן יצאו.‬
‫למה אני עושה את זה?‬
‫כלי הרכב לנכים מתוצרת ברה"מ‬
‫בראשית שנות ה-60, לדעתי מוביל.‬
‫נו כבר.‬
‫הטרקטור בורח לו.‬
‫תראה את האיש!‬
‫אלוהים, נו כבר, מכונית. את מסוגלת.‬
‫הינה שלושת הגלגלים חוצה.‬
‫האם ג'יימס ינצח את האיש?‬
‫נו כבר.‬
‫מנוול!‬
‫- לא, הוא לא. - לא, הוא לא ניצח.‬
‫זה לא יעלה לו את הביטחון כמו שרצינו, נכון?‬
‫תעשה פרצוף מתאים.‬
‫אחי...‬
‫איזו גסות רוח.‬
‫הוא לא נראה שמח כמו שקיווינו שהוא ייראה.‬
‫- זה לא החזיר לו את שמחת החיים... - לא.‬
‫- ...כפי שרציתי. - לא.‬
‫באותו ערב, כתודה על מרוץ הרחוב,‬
‫עשיתי עוד דברים למכוניות שלהם.‬
‫וזה היה ניכר ישר בבוקר למוחרת.‬
‫מה ה...‬
‫זה מגיע ממני?‬
‫תראה את ההבעה שלו.‬
‫- ג'יימס? - זה... מה הוא אומר?‬
‫תגלו אתם.‬
‫חכה רגע, האמונד.‬
‫- מישהו סלובקי? - כן.‬
‫- אפשר לשאול אותך? - כן, בטח.‬
‫זה בחור סלובקי.‬
‫- שלום. - שלום. מה הוא אומר?‬
‫"אני אימפוטנט".‬
‫"חשוב"?‬
‫"אימפוטנט".‬
‫רגע. אתרגם את זה.‬
‫- "אימפוטנט"? - כן.‬
‫מה זה? "אני אימפוטנט".‬
‫ג'יימס מיי, אתה חולני.‬
‫בכל זאת, יכול היה להיות גרוע יותר.‬
‫בכנות,‬
‫לא אגיד את זה לג'יימס מיי, אבל אני די אוהב את עבודתו.‬
‫זה משדר "קרואלה" כראוי.‬
‫יכולנו להתקדם דרומה בשלב הזה,‬
‫אבל החלטנו להישאר בסלובקיה עוד זמן מה,‬
‫מסיבה מצוינת.‬
‫היום, האאודי קיו-7 מיוצרת בסלובקיה.‬
‫כמו גם הקיו-8.‬
‫כמו גם הפולקסווגן טוארג,‬
‫הפורשה קאיין, הפורשה קאיין קופה,‬
‫הלנד רובר דיפנדר, הלנד רובר דיסקברי,‬
‫הפיג'ו 208 והפולקסווגן אפ.‬
‫למעשה, מייצרים בסלובקיה יותר מכוניות ביחס לאוכלוסיה,‬
‫מאשר בכל מדינה אחרת בעולם.‬
‫ייצור מכוניות תמיד היה בדמם של תושבי אזור זה באירופה.‬
‫טרום ברה"מ, טטרה היו אלי ההנדסה עלי אדמות,‬
‫והם היו עוד יותר טובים באווירודינמיקה.‬
‫גם תחת הקומוניזם החונק,‬
‫סקודה הפיקה מכוניות ספורט נאות,‬
‫ותותחיות ראלי שמסוגלות להתחרות ביריבותיהן הממומנות היטב מהמערב ולנצח אותן...‬
‫ואלה רק הדברים שהיו ידועים לנו.‬
‫סקודה‬
‫ב-1957,‬
‫כשהקומוניזם בצ'כוסלובקיה היה...‬
‫הכי מפויח ומונוכרומטי,‬
‫חבורה קטנה של מהנדסים מסקודה, רק כחצי תריסר מהם,‬
‫החליטה לבנות מכונית שתוכל להתחרות בלה מאן.‬
‫וזאת המכונית.‬
‫למרות שהיא תוכננה כמכונת מרוצים,‬
‫ארוזה מהודק עד כדי כך‬
‫שבמכסה המנוע הייתה בליטה קטנה, כדי לאפשר קיזוז ראש צילינדר,‬
‫אף על פי כן, היא יפהפייה להדהים.‬
‫אולי יש לה רק 1,100 סמ"ק,‬
‫והיא אולי מפיקה רק 91 כ"ס,‬
‫אבל משקל המכונית כולה הוא רק 580 ק"ג.‬
‫אני במהירות שיא של 200 קמ"ש.‬
‫והמכונית נראית בגודל האמבטיה שלי.‬
‫והסל"ד מגיע ל-8,500.‬
‫גם הניהוג עובד כראוי.‬
‫המנוע מלפנים, אבל תיבת ההילוכים מאחור.‬
‫חלוקת משקל מושלמת.‬
‫טוב, עד שהתיישבתי בה.‬
‫הכול השתנה קצת.‬
‫אני כל הזמן חושב שההגה יישבר. תראו.‬
‫תסתכלו.‬
‫זה לא נוסך בי ביטחון רב, העניין הזה.‬
‫אבל נעלים מזה עין.‬
‫היא ממש ההגדרה של מכונית ספורט.‬
‫זה מה שפרארי צריכה לייצר היום.‬
‫ומזראטי ואלפא רומאו.‬
‫מכוניות קטנות מאוד, קלילות מאוד,‬
‫מהירות מאוד, זריזות ותזזיתיות.‬
‫אני אוהב אותה. אני אוהב אותה ממש.‬
‫לצערנו, עד שהמכונית הושלמה,‬
‫המלחמה הקרה נהייתה כה קפואה, שהיא מעולם לא הגיעה ללה מאן.‬
‫ושתיים בלבד נבנו אי פעם.‬
‫בשלב הזה עמדתי לתת לקפטן אומללות לנסוע בה.‬
‫אבל אז קלטתי שבעצם...‬
‫זו מתאימה לו יותר.‬
‫היא נבנתה על ידי יצרנית מכוניות צ'כית אחרת, פראגה, ושמה הבוהמה.‬
‫משקלה הוא פחות מטונה,‬
‫כך שהיא קלה כמו מכונית מרוץ‬
‫ומניע אותה מנוע של ניסאן ג'י-טי-אר,‬
‫ששודרג להפקת 720 כ"ס.‬
‫זה אומר שהיא תיסע 300 קמ"ש,‬
‫ובפחות משלוש שניות תגיע מאפס ל-100 קמ"ש.‬
‫לפיכך, השם של ג'יימס מיי מרוח עליה.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אלוהים!‬
‫יש לה ניהוג מדהים. אין לה הגה עגול, יש לה הגה יוק.‬
‫אבל גם במסלול צר וקצר כמו זה,‬
‫אני לא צריך להזיז את ידיי מאחיזת רבע לשלוש.‬
‫ניכר שיש לה תאוצה אדירה.‬
‫והם לא הלכו על מהירות שיא, הם הלכו על משקל נמוך וזריזות.‬
‫ואת זה בהחלט יש.‬
‫היא נהדרת.‬
‫היא פשוט נהדרת.‬
‫מיליון ליש"ט.‬
‫מדובר במיליון מהלירות שלך.‬
‫אבל היא נראית טוב.‬
‫זה איזון קשה, שהיא תיראה ילדותית ושטותית.‬
‫- כן, נכון. - והיא כזו.‬
‫- כן. - אבל היא נראית מוכשרת ומהוקצעת.‬
‫תבינו, הצ'כים תמיד היו טובים בדברים האלה.‬
‫הם רק היו צריכים לסבול הפרעות קלות.‬
‫מלחמת העולם ה-2, ההפגזות, ואז החיים תחת שלטון הסובייטים.‬
‫האם זאת הדלת?‬
‫- זוהי הדלת. - זה צוהר.‬
‫- זה צוהר, נכון. - אכן.‬
‫עליי לומר שזה הנדוס צ'כי מרשים מאוד.‬
‫אבל הסלובקים הלכו והעלו את הרף.‬
‫היא טסה.‬
‫בהחלט, כן.‬
‫אני...‬
‫מעולם לא ראיתי את זה בפועל.‬
‫זוהי האיירקאר.‬
‫המכונית המעופפת הראשונה שטסה אי פעם בין שני שדות תעופה,‬
‫במקום רק לנחות מייד בחזרה במקום שממנו התחילה.‬
‫היא יכולה לחתוך את האוויר בגובה 8,000 רגל במהירות של כ-190 קמ"ש.‬
‫והיצרן שלה, סטפן קליין,‬
‫סבור שהוא יוכל להציע אותה למכירה בעוד שנה.‬
‫קולו של צלם מנוסה‬
‫לעזאזל, כן!‬
‫המכונית הזאת נחתה.‬
‫נדיר שאין לי מילים,‬
‫- אבל אין לי מילים. - כן.‬
‫בכנות, מאז שהיינו ילדים תמיד אמרו,‬
‫"נטיס מכוניות יום אחד." וחשבת, "לא נכון."‬
‫דבר חשוב נוסף שיש לציין,‬
‫שזו לא רק מכונית מעופפת, אלא שהיא נסעה הנה.‬
‫- אכן. - היא הגיעה בכביש.‬
‫- היא נסעה בכביש המהיר. - כן, ואז נהפכה למטוס.‬
‫"אני לא התרשמתי. לא אהבתי את זה."‬
‫"אני לא חובב מכוניות מעופפות."‬
‫- "לא אהבתי בכלל." - "אני רוצה מכונית או מטוס.‬
‫- "לא צריך את שניהם." - תביטו בפניו.‬
‫אוי ואבוי. אל תגלה לו.‬
‫ואז המשכנו במסע הדרכים שלנו,‬
‫שאיש מעולם לא חשב לעשותו בעבר...‬
‫כשפנינו דרומה, אל הונגריה.‬
‫ברטיסלבה הונגריה‬
‫כשג'יימס מתלונן כמו שנייג'ל מנסל התלונן בימים עברו.‬
‫ההגה עדיין קטן מדי.‬
‫דוושת הגז עדיין קבורה בדלת‬
‫וגבוהה מדי מהרצפה.‬
‫הבלמים עדיין מושכים בחדות ימינה.‬
‫האמונד אומר, "נשרפתי קצת בשמש."‬
‫וג'רמי אומר, "אני לא בטוח‬
‫"שהמיזוג שלי עובד כהלכה."‬
‫אין לכם שום מושג.‬
‫ברגע שנכנסנו להונגריה‬
‫הגיעה הודעה ממר וילמן, שעלינו להתייצב פה.‬
‫זה נראה לי כמו מרוצים על מסלול דשא.‬
‫אלוהים, זה דביק.‬
‫זה יריד כפרי. יכריחו אותנו לרקוד ריקודי עם.‬
‫הינה זה בא. מסרון ממר וילמן.‬
‫מה הוא אומר?‬
‫אני זקוק למשקפיים שלי. חכו רגע.‬
‫אנחנו שופטים במרוץ כלבים.‬
‫"אתם תתחרו בתורות סביב המסלול שארגנתי."‬
‫- זה כנראה המסלול. - כן. זה.‬
‫"המנצח יהיה מי שנורה הכי מעט פעמים."‬
‫- מה? - נורה?‬
‫נורה במה?‬
‫הונגריה נודעת בזכות הקובייה ההונגרית וגולאש.‬
‫זה ידוע לכול.‬
‫מה שלא ידוע לכול‬
‫זה שהמדינה הזאת מפיקה גם את הקשתים הטובים ביותר.‬
‫ואנחנו הגענו לאקדמיה לקשתות, אותה מנהל הברנש הזה.‬
‫הוא לא כל כך חד.‬
‫אתם חושבים שהוא יחדור לתוך המכונית?‬
‫ייתכן.‬
‫הייתה רק דרך אחת לגלות.‬
‫למצוא מתנדב ולבצע מבחן משלנו.‬
‫"טוב, בחורים, הבנתי שיש לכם תפקיד למעני.‬
‫"הנני, מוכן לשרת."‬
‫- טוב. - תזיז את היד, נייג'ל.‬
‫"בבקשה, אשים אותה בחיקי. בלי שטויות."‬
‫טוב. מתחילים.‬
‫פשוט תירה חץ?‬
‫לא, אני רק אומר שלדעתי חץ לא יחדור אותה.‬
‫- לא. זה העניין. - אבל אם הם יחטיאו אותה...‬
‫בדיוק.‬
‫- נהיה שם. - אני יודע.‬
‫טוב.‬
‫ואם החץ ינתר בחזרה ויפגע לי בעין?‬
‫אלליי.‬
‫ואתה עשית את זה.‬
‫זה היה טיפה מדאיג, לא?‬
‫אוי, לעזאזל.‬
‫"בחורים, יש לי חץ בראש."‬
‫אבל הם די טובים.‬
‫הטיעון שאני מנסה להעלות הוא שג'יימס מיי, מטווח של שישה מטרים,‬
‫החטיא את המטרה, נכון?‬
‫והמטרה הייתה נייחת.‬
‫כן, אבל אני...‬
‫היא תהיה... אנחנו נהיה בנסיעה.‬
‫כדי להחמיר את המצב, אז הגיע מסרון נוסף ממר וילמן.‬
‫"הקשתים יירו לעברכם‬
‫"בעודם רוכבים על סוסים."‬
‫- אז אנחנו נהיה בתנועה בתור המטרות. - כן.‬
‫- אבל הם יהיו בתנועה בעצמם על גבי סוסים. - כן.‬
‫כן.‬
‫על חיה שנבהלת‬
‫משקיות נייר, רוח, גשם, אור שמש, חצץ, ידיות...‬
‫חבילות חטיפים.‬
‫הם ירכבו לצידנו, "כן, אני מכוון על המטרה",‬
‫והסוס יתעטש או יבעט או יעשה משהו.‬
‫חץ בפרצוף.‬
‫- נו, תראו. - אני יודע. זה לא רצוי.‬
‫כן, אני מודע לזה היטב.‬
‫במסלול של מר וילמן,‬
‫העניינים דמו קצת ל"משחקי הכס".‬
‫אז אחרי דיון ממושך בין האמונד וביני,‬
‫הוחלט שג'יימס יצא ראשון.‬
‫בעוד שלוש, שתיים, אחת, תתחיל!‬
‫הטקטיקה של ג'יימס הייתה לנסוע לאט,‬
‫כי לא הייתה לו ברירה.‬
‫הינה באים הפרשים.‬
‫שמעתי את זה.‬
‫ואת זה.‬
‫אלוהים, זה ממש...‬
‫ג'יימס מיי נהפך לדורבן.‬
‫אלוהים. שרק אחצה את הקו.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אחד, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה,‬
‫- שישה, שבעה, שמונה, תשעה... - שישה, שבעה, שמונה, תשעה.‬
‫...עשרה, 11, 12.‬
‫- 13, 14. - 13, 14.‬
‫- תוצאתך, ג'יימס מיי, היא 14. - טוב.‬
‫ואתה חי.‬
‫האמונד היה הבא בתור.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, היה שלום!‬
‫ובניגוד לג'יימס, היה לו מבחר מהירויות.‬
‫הוא מעלה אבק.‬
‫הוא מקווה להיות בלתי נראה בענן האבק שלו.‬
‫אלוהים. הם יורים ישירות לעברי.‬
‫אלוהים שבשמיים!‬
‫לא אהבתי את זה.‬
‫למרות שכמה חיצים מצאו את המטרה...‬
‫נראה שהשימוש של האמונד במהירות ובכוח עבד.‬
‫רק אחד בצד הזה. מאכזב.‬
‫- אבל הוא נשבר. - והוא נשבר.‬
‫- יש לו רק שבעה. - ארבעה...‬
‫- חמישה, שישה, שבעה. - אבל אז...‬
‫רק רגע.‬
‫רק רגע. אחת מהמטרות שלך נפלה.‬
‫- נו... - רמאי.‬
‫אז כמה היו? שבעה?‬
‫כן, בנוסף לשלושת אלה, עשרה.‬
‫הוא הפיל מטרה לפני הסיום, אז יש לו ארבע נקודות עונש, וזה 14.‬
‫כך שאנחנו צמודים.‬
‫יש לזה תקינה בינ"ל?‬
‫אתה לא יכול לתת לי סתם ככה...‬
‫"כן. גם אני מסכים, רק שתדע."‬
‫- שלושה נגד אחד. - אל תערב בזה את נייג'ל.‬
‫הרגע הוא התערב.‬
‫אז זה 14-14. אתה צריך לגבור על 14.‬
‫ג'יי קלארקסון, האם אתה מוכן?‬
‫כן, אני לא מרוצה, אבל מוכן.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, סע.‬
‫אולי משום שדעתם הוסחה מהיופי הצרוף של מכוניתי...‬
‫אלוהים.‬
‫הקשתים ירו יותר חיצים לעבר גוף המכונית מאשר למטרות.‬
‫הוא פגע בשמשה.‬
‫שייגמר!‬
‫למרות שזה יבטיח תוצאה מנצחת,‬
‫קבוצת לה-סאייד שילמה מחיר כבד.‬
‫הראש של נייג'ל מנסל התפרק!‬
‫"תראה מה עשית עכשיו!"‬
‫"ירו לי חץ בלחי.‬
‫"ועכשיו הראש שלי התפרק."‬
‫אפשר לסכם את הפגיעות בך?‬
‫טוב. אחד, שניים, שלושה... שישה. ניצחת.‬
‫אני חי, נייג'ל מנסל נערף,‬
‫- והפמוט שלי על הפנים. - הוא הרוס.‬
‫וזה משפט שאף אחד מעולם לא אמר.‬
‫למוחרת בבוקר כיבינו כולנו את הטלפונים,‬
‫כדי שמר וילמן לא יוכל לשלוח לנו מסרונים,‬
‫ונסענו לעבר המדינה האחרונה, סלובניה.‬
‫סלובניה‬
‫טוב, תיקנתי את הנברשות שלי.‬
‫אבל הכי חשוב שחיברתי מחדש את הראש של נייג'ל באופן כירורגי.‬
‫"נו, בחורים, אתם יודעים לחיות.‬
‫"אומר לכם את זה בוודאות."‬
‫בינתיים, ג'יימס חזר שוב להתלונן במכונית המשופצרת.‬
‫אלוהים, אני שונא אותה.‬
‫היא רועשת, היא מכוערת, היא מסריחה.‬
‫העלבתי נשים מכל עבר.‬
‫אני עומד לומר, וזה תחום גדוש במתחרות,‬
‫שזו המכונית הכי גרועה שנהגתי בה בטלוויזיה.‬
‫למעשה, בחיי.‬
‫היא גם לא מהירה.‬
‫המספר הכי גבוה שראיתי במד המהירות היה 112,‬
‫וברור לי שזה רק כ-102. זהו זה.‬
‫אבל במהרה נכנסנו לסלובניה,‬
‫שם הנוף הסיח את דעתנו תכף ומייד.‬
‫זה... אלוהים, זה מרהיב.‬
‫שומו שמיים.‬
‫ובמהרה הבנו שההרים האלה לא רק יפים...‬
‫אלא יכולים להיות גם שימושיים.‬
‫שימושיים בבדיקה אם המכונית המשופצרת של ג'יימס‬
‫איטית כמו שהוא טען.‬
‫כמה מהר גרמת למכונית המשופצרת לנסוע בזמן שנהגת בה?‬
‫אולי 105 קמ"ש.‬
‫מאה וחמישה. טוב.‬
‫בוא נראה כעת מה היא מסוגלת להשיג בידיו של מומחה.‬
‫הינה הוא בא כעת, למעשה.‬
‫"בואו נסלק את המכשולים. מה קורה פה?‬
‫"יש רק ברנש אחד שמתאים לעבודה הזאת, והוא אני עם חץ בפנים.‬
‫"אני מוכן ומזומן."‬
‫"עכשיו יש לכם אלוף עולם במה שקורה כאן."‬
‫"מקצוען אמיתי על ההגאים."‬
‫טוב, נייג'ל, יש לך מנוע שטוח, כמובן.‬
‫אבל כדי לתת לך עוד דחיפה קלה, הוספנו קצת לכבידה.‬
‫צריך לגבור על 105 קמ"ש בניסיון אחד.‬
‫אנחנו נדע באיזו מהירות נסעת‬
‫כי יש שם לוח מהירות שמחובר למצלמת מהירות.‬
‫"אל חשש. אפרק את לוח המהירות לגורמים."‬
‫"רק תראו איזו שליטה במכונית."‬
‫אתה מוכן, נייג'?‬
‫"היידה. מוכן."‬
‫שלוש, שתיים, אחת, סע.‬
‫- הוא יצא לדרך. - "היו שלום, בחורים."‬
‫- נייג'ל. - סע ימינה.‬
‫למרות שהחבטה העיפה את כל השיער של נייג'ל,‬
‫הוא הצליח להשתלט בחזרה,‬
‫והוא ניפץ את שיא המהירות של ג'יימס.‬
‫143.45 קמ"ש‬
‫אבל לצערנו, המכונית המשופצרת הייתה טוטאל-לוס.‬
‫לא ראיתי מכונית שניזוקה קשה כל כך מאז שג'יימס התנגש פעם במנהרה.‬
‫- טוב, זה... בחיי. - זה די מעוך.‬
‫כן, נייג'ל.‬
‫נסעת 143.45 קמ"ש.‬
‫כ-40 קמ"ש מהר יותר ממני.‬
‫- כל הכבוד. - "לא אכפת לי, אני מתפטר.‬
‫"אני שונא את החלטורה. לא כיף.‬
‫"כלומר, תראו, אין פה שום כבוד.‬
‫"אוי, גבר!"‬
‫הוא עובד איתנו רק כשלושה ימים.‬
‫הוא לא איתנו... אנשים יגידו,‬
‫"זוכרים שמנסל היה איתם?‬
‫"הוא לא שרד זמן רב."‬
‫כדאי שנתנצל בפני הבעלים של אתר הסקי.‬
‫- מתנצלים. - סליחה.‬
‫- סליחה ומחילה. - סליחה.‬
‫סליחה.‬
‫פלניקה קרניסקה גורה עמק אליפות העולם‬
‫חזרנו אל הכביש, עצובים קמעה שנייג'ל נטש.‬
‫אבל מהצד החיובי,‬
‫היינו כעת רק כ-100 ק"מ מקו הסיום באגם בלד.‬
‫ועמיתנו חזר לחייך.‬
‫שוב שלום, ידידתי הוותיקה.‬
‫נחמד מאוד לחזור אלייך.‬
‫אני מקווה שלא אמרתי עלייך משהו רע.‬
‫ואם אמרתי, לא התכוונתי לזה.‬
‫רק רגע.‬
‫אל תעצרי.‬
‫בתחושה שהתחמנית הקטנה חזרה לסורה,‬
‫ג'רמי ואני המשכנו בדרכנו.‬
‫השארת הקרוסלי בשובל כעת. בבקשה.‬
‫ביי.‬
‫בוהין - בלד‬
‫אני להוט מאוד להגיע לאגם בלד לפני שמחשיך,‬
‫כי שמעתי שהוא יפה להדהים.‬
‫ובהתחשב במה שכבר ראינו היום,‬
‫אמת המידה גבוהה מלכתחילה.‬
‫טרפנו את הקילומטרים בכבישים חלקים כמשי,‬
‫וגמענו את התפאורה מ"צלילי המוזיקה".‬
‫בלד‬
‫וכשהשמש שקעה, הגענו לבסוף ליעדנו.‬
‫אלליי.‬
‫טוב, זה מספק את הסחורה.‬
‫- ועוד איך. - כן.‬
‫אילו ציירת את זה כתמונה והצגת את זה למישהו,‬
‫הוא היה אומר, "נו, הגזמת."‬
‫לא יכולות להיות שתי כנסיות.‬
‫לא ייתכן שאחת על אי ואחת שם.‬
‫ואז טירה על סלע.‬
‫אין בעולם שום מקום שנראה ככה.‬
‫אבל תראה, הוא שם.‬
‫זה נפלא.‬
‫ואני אוהב את הצבע של מי קרחונים מומסים.‬
‫זו תמונה יפהפייה.‬
‫אנחנו יכולים לחכות פה לג'יימס.‬
‫או שנלך למצוא... אני לא יודע, בר או מסעדה...‬
‫- עם נוף של... - שמשקיפים על זה,‬
‫- ונשתה בירה גנובה. - כן.‬
‫אני בעד החלופה הזאת, כי כצוות, אנחנו...‬
‫66.6 אחוזים מאיתנו ייהנו מבירה בעודנו מסתכלים על זה.‬
‫כן.‬
‫לצערנו, קפטן איטיות הגיע רק אחרי שהחשיך.‬
‫אז הוא אכל חצי חזיר, אבל היו לו רק שלוש רגליים.‬
‫- אז... - מיי!‬
‫- ערב טוב. - כולנו הגענו!‬
‫ברוך הבא.‬
‫- טוב לראות אותך. - תודה.‬
‫- אתה פה. - אכן.‬
‫ביצענו מלאכה. עשינו משהו.‬
‫הצלחנו. כבשנו את זה.‬
‫החיסרון היחיד הוא, צר לי לומר לך,‬
‫שהנוף הזה של אגם בלד הוא לא... נכון, האמונד?‬
‫הוא לא ייאמן.‬
‫"נוף" לא מתאר אותו. הוא כמו חגיגה...‬
‫הוא אמר שיש לו קלקול קיבה בעיניים.‬
‫הן לא הצליחו לעכל אותו כבר.‬
‫אני אוהב אגמים, אבל דבר לא משתווה לזה.‬
‫וחבל שפספסת אותו.‬
‫טוב, אראה אותו בבוקר.‬
‫יש בעיה קלה עם זה.‬
‫- קיבלנו מסרון. - ממר וילמן?‬
‫כן. המטוס ממריא מחר בבוקר בשעה 8:00.‬
‫כן.‬
‫אבל הוא בערך... במכונית שלך,‬
‫- כשעתיים וחצי מכאן. - בסדר.‬
‫ותצטרך להוסיף כשעה לעלייה למטוס.‬
‫אז חישבנו את זה.‬
‫- כן. - האומנם?‬
‫אין על מה להסתכל, כשהנוף נעלם.‬
‫- נצטרך לצאת ב-4:30. - באמת?‬
‫וכאן זה נהיה מצער ממש.‬
‫- פספסת אותו הערב. - כן.‬
‫- כי חשוך. - כן, האומנם?‬
‫אבל תפספס אותו בבוקר כי יהיה חשוך עוד יותר.‬
‫- כן. - אם כך, אלך לישון.‬
‫ושוב חבל, כי אכלנו ספגטי בולונז טעים מאוד.‬
‫טוב. זה בסדר. נתראה בבוקר.‬
‫נתראה בנמל התעופה.‬
‫- לא תראה כלום כי חשוך. - אין סיבה שנקום.‬
‫אני רק רוצה להזכיר את זה לעצמי לפני שאלך.‬
‫למוחרת בבוקר יצאתי לדרך לפני שהשמש זרחה.‬
‫טוב, קדימה, ממזרה מתכתית.‬
‫אני אפילו לובש את חולצת הקרוסלי שלי. בואי ניסע.‬
‫למעשה קמתי מוקדם מהדרוש,‬
‫כי רציתי להשאיר מתנה קטנה לאחים השחצנים,‬
‫שראו הכול בטיול הזה, בזמן שאני לא ראיתי דבר.‬
‫זה חייב להיות מיי.‬
‫זו עליית מדרגה.‬
‫זה ממש...‬
‫הוא סידר אותי.‬
‫- מה? - הוא סידר גם אותי.‬
‫אוי... הוא מרושע.‬
‫הוא גם אידיוט, כי יש לי שני גלגלים רזרביים בכנפיים הקדמיות.‬
‫לי יהיה גלגל, כי זה טנדר.‬
‫חייב להיות בפנים גלגל.‬
‫לעזאזל עם זה!‬
‫הם מדומים.‬
‫- מה? - הם מדומים.‬
‫אין בהם גלגלים.‬
‫מה, בכיסויי הגלגלים שלך?‬
‫רואים פנימה.‬
‫הם מעין סעפות, אין בהם גלגלים.‬
‫לך... איפה הגלגל הרזרבי שלך?‬
‫אין לי.‬
‫איפה הוא שם אותם, לעזאזל?‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫ואז מצאנו אותם.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מה שעוד יותר גרוע מזה, השימוש בסירות מנוע אסור באגם בלד.‬
‫אז כדי להחזיר את הגלגלים שלנו,‬
‫נצטרך להחרים משהו שנקרא סירת משוטים.‬
‫לעזאזל!‬
‫זה כמו "סנוניות ואמזונות" אבל מחורבן.‬
‫טוב.‬
‫אני יושב הפוך.‬
‫- אני צריך הכוונה, האמונד. - כן.‬
‫ימינה ולמטה. אני לא יודע. אני יושב הפוך.‬
‫- שמאלה וקצת למטה. - מה?‬
‫ברוכים השבים, צופים.‬
‫אני חושב שאספיק, אם המכונית האיכותית לא תתקלקל.‬
‫ואני רוצה להזכיר לכם, שאני מוביל.‬
‫שבע מאות עשרים וארבעה סמ"ק,‬
‫בת 75 שנים, והינה אני מנצח.‬
‫אוי, לעזאזל!‬
‫נכנסתי לאזור השחייה.‬
‫אחרי שהעברנו את האמונד לסירה השנייה,‬
‫הגענו לבסוף לרציף עם הגלגלים שלנו.‬
‫בזבזנו 45 דקות.‬
‫אני מודע לזה.‬
‫די! לא, די! כי אני לא יכול להחזיק בזווית כזו.‬
‫בולם, נהדף, תופר. תודה.‬
‫איזו מכונית איכותית זו המכונית האיכותית הזאת.‬
‫למזלנו, גלגלים צפים.‬
‫אז אחרי עוד קצת טרחה...‬
‫סע!‬
‫עלינו לבסוף על הכביש.‬
‫חמת חלילים. נדרשת מהירות רצינית.‬
‫שישה ליטרים של וי-8, הם יביאו אותי לשם.‬
‫משימה ראשונה, לתפוס את ג'יימס מיי ולהוריד אותו מהכביש.‬
‫משימה שנייה, לתפוס את המטוס.‬
‫הטמפרטורה קבועה. לחץ השמן טוב.‬
‫נותרה למכונית הזאת משימה אחת אחרונה,‬
‫אחרי שנותיה הרבות עלי אדמות, והיא להביא אותי לנמל התעופה.‬
‫זה הכול.‬
‫רק תקשיבו לזה.‬
‫עוצמה רעננה.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני במצוד.‬
‫בהמשך הדרך ניצבתי כעת מול האויבת מספר אחת של הקרוסלי...‬
‫גבעה.‬
‫אלוהים!‬
‫ירדתי ל-24 קמ"ש.‬
‫נו כבר!‬
‫ניכנס לפנייה.‬
‫מושכים אותו אלינו בפניות.‬
‫תראה מה מצאתי.‬
‫נו כבר!‬
‫צר לי, אחי, זה הכרחי.‬
‫אז הרי לנו, ג'יימס מיי פספס את הישו הגדול,‬
‫הוא פספס את מחנה שבויי המלחמה,‬
‫פספס כל ארוחת צוהריים וערב במסע הדרכים כולו.‬
‫ועכשיו הוא יפספס את הטיסה.‬
‫ואז, כעבור כקילומטר וחצי...‬
‫אוי ואבוי.‬
‫נדלקה לי הנורה של השמן.‬
‫נורת הטמפרטורה נדלקה.‬
‫כל הנורות דולקות.‬
‫אני...‬
‫המנוע שלי התחמם.‬
‫סליחה?‬
‫כל מיני נורות נדלקות עכשיו.‬
‫אצטרך לעצור.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫ואז נותר אחד.‬
‫נתקלת בקושי קל?‬
‫אסור לי לעלוז, אבל...‬
‫אלוהים.‬
‫אני חושב שהבעיה היא...‬
‫אני לא חושב, ברור לי שהבעיה היא‬
‫שהמאוורר החשמלי לא פעל.‬
‫התברר שנמל התעופה היה רק כמה קילומטרים‬
‫מהמקום שבו האמונד נתקע.‬
‫הינה הוא.‬
‫שדה תעופה.‬
‫שדה התעופה מאריבור‬
‫אוכל את הצוהריים שלהם, אשתה את המשקאות שלהם,‬
‫ואז אתפרש על המושבים שלהם.‬
‫אולם, המטוס של מר וילמן לא היה מה שציפיתי.‬
‫זה... אלוהים.‬
‫והיה ברור שהוא כבר מסיע.‬
‫אוי, לעזאזל.‬
‫לא, תראו, דלת המטען עוד למטה.‬
‫דלת המטען למטה.‬
‫זרם סילוני חזק.‬
‫עליתי!‬
‫שוב ירדתי.‬
‫אוריד להילוך שני.‬
‫קדימה.‬
‫גלגלים אחוריים.‬
‫אלוהים!‬
‫בחיי.‬
‫לכל הרוחות! אתם צוחקים?‬
‫קדימה, מכונית.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫אלוהים!‬
‫הוא חומק!‬
‫אני עובר.‬
‫מנוול שכמוך!‬
‫זה היה טיפה מאוחר.‬
‫הפעם אני חייב להצליח.‬
‫לא, מגבים, בשם אלוהים.‬
‫הינה הוא בא.‬
‫אני לא מצליח.‬
‫תירו בי.‬
‫תירה בי, אלן.‬
‫קדימה.‬
‫הינה אני בא.‬
‫כן!‬
‫לעזאזל!‬
‫היא לא מתניעה.‬
‫תיכנס, ג'יימס.‬
‫היא לא נוסעת.‬
‫- אי אפשר להמריא ככה, נכון? - לא.‬
‫אלוהים!‬
‫בחייך, מכונית, את מסוגלת.‬
‫קדימה, ג'יימס.‬
‫מזל שהמסלול הזה‬
‫- באורך 42 ק"מ. - זה משמח אותי מאוד.‬
‫ארוך יותר מהמסלול ב"מהיר ועצבני".‬
‫ארוך בהרבה.‬
‫הודף. הודף!‬
‫קדימה!‬
‫כן, כן, כן.‬
‫אלליי!‬
‫ג'יימס מיי תפס את המטוס!‬
‫ברוך בואך לסיפון!‬
‫- תודה. - עשינו זאת!‬
‫- עשינו זאת. - לכל הרוחות.‬
‫- עשינו משהו. - זה היה יוצא דופן!‬
‫אלוהים, אני יודע מה...‬
‫הרגע נסענו לתוך מטוס שבדיוק נחת.‬
‫- קיבלתי מסרון. - מה?‬
‫הוא ממר וילמן.‬
‫כתוב, "אתם רוצים קפה? אני בדלפקי בריטיש איירווייס".‬
‫בסדר.‬
‫- הם שם, נכון? - שם.‬
‫אז כל מה שעשינו הרגע לא היה קשור ל...‬
‫- למסע. - לא, זה לא.‬
‫ועם האכזבה האיומה הזאת, הגיע הזמן לסיים.‬
‫תודה רבה שצפיתם.‬
‫נתראה בפעם הבאה.‬
‫- מישהו יכעס. - כן.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות: דניאל מגון‬