Hej, seere. I kommer med på en bilfærge i Østersøen
lige ud for Polens kyst.
Vi er her, fordi vi snart sætter ud på et roadtrip,
som ingen nogensinde har tænkt på.
Ja, og grunden til den rejse,
som ingen har tænkt på, er,
at nu om dage er det ret svært
at tage på et roadtrip, som ingen har tænkt på.
Ja, tænker man på alle de steder, vi har været de eneste år,
steder, der var mere stabile, da vi var der,
der ikke er det længere.
Mozambique, Syrien, Irak,
Burma, Ukraine, Rusland.
Dem kan vi ikke tage tilbage til.
Eller af andre grunde, Argentina.
-Nej. -Eller Tyrkiet.
Hvorfor ikke Tyrkiet?
Vi er bandlyst.
-Hvad? -Ja.
Men det er ikke kun de steder, hvor vi har været,
at der er et problem.
Nej, det er rigtigt.
Til det her program tænkte vi: "Vi kan køre tværs over Sahara."
Nej, for meget terror.
Så sagde vi:
"Lad os følge i fodsporene
"på Lawrence of Arabia og krydse Sinai."
Nej, for meget terror.
Vi ville køre fra Bangladesh til Mount Everest.
Det kan vi ikke.
Hvorfor ikke?
-Vi skal gennem Indien. -Er det et problem?
-Ja, jeg er bandlyst fra Indien. -Ja. Det er han.
Men på grund af alt det her
befinder vi os på en færge i Østersøen.
Ja, for vi sætter ud på en 2200 kilometer lang køretur
fra... vi har faktisk kortet her.
Fra Gdańsk, som er lige heroppe ved Østersøen.
Og så kører vi helt ned til Bled i Slovenien.
Det har ingen gjort før.
Gdańsk til Bled.
Og eftersom det er en roadtrip, som ingen har foretaget før,
sagde hr. Wilman:
"Okay, men I skal gøre det i biler,
"som ingen har brugt til en roadtrip før."
Og på den front vinder jeg.
Slet ikke.
THE GRAND TOUR PRÆSENTERER
Jeg forlod færgen først...
...i den her
En pickup truck med foldetag.
Ja, jeg ved det godt.
En cabriolet-pickup truck lyder lidt som et skudsikkert viskestykke.
Hvorfor skulle man kombinere de to ting?
Men det er det, legen handler om.
Unik.
Det har ingen gjort før.
Og nu ankom Cruella de Vil.
Hvad?
Det her er den mest upassende roadtrip-bil nogensinde.
Jeg præsenterer Mitsuoka Le-Seyde.
Det er den mest upassende ting nogensinde.
Det siger du.
Den er faktisk en genistreg,
for hvad hr. Mitsuoka gjorde, var,
at han tog motoren fra en Nissan Silvia fra 1990'erne,
en almindelig to-dørs japansk sedan,
og gearkassen og interiøret og hele elsystemet,
beholdt dem, som de var, og satte det i det her flamboyante karosseri.
Hvad hr. Mitsuoka gjorde, var, at han tog syre, og her er resultatet.
For det første...
-Ja. -Hjul.
Ja.
Baghjulene gemmer sig, og dem foran...
Du styrer bilen foran dig.
-Ja. -Se den.
Ja, det er en mekanisk forandring.
De her hjul sidder en meter længere fremme, end de bør.
Ja.
Der er andre ting. Se hornene.
-Se. Vil du høre dem? -Virker de?
Ork ja.
-Det vil jeg ikke. -Klar?
De ligner noget fra et tog.
-Klar? -Ja.
Var det det?
Hvor mange af dem har han lavet?
-Flere hundrede. -Det er for mange.
Jeg tror, han har lavet omkring 500.
Det skulle ligne en Mercedes SSK.
Og dog gør den det virkelig ikke,
den her ligner en Mercedes SSK mere.
-Jeg er uenig. -Skibet der ligner en Mercedes SSK mere.
-Se. De er enorme. -Forkert.
Kan vi gå videre til din bil?
Fuldstændig genialitet.
-Jeg elsker... -Det er en SSR. Det ved jeg.
Det er det.
Jeg har aldrig kørt i én. Det tror jeg ikke, nogen har.
Nej, ingen.
Ideen var, at det var en tosæders cabriolet-pickup.
-Ja. -Eltag.
-Taget klapper... -Derned. Ja.
Så det er ikke en særlig god pickup.
Den er ikke så god som pickup,
men den er virkelig dårlig som cabriolet-sportsvogn.
Ja. Tung?
Ja, omkring to tons.
-Den er... -Ja.
Absolut gyselig, ikke?
Nej, den er herlig. Jeg elsker den.
Vi spekulerede nu på, hvad James mon ville bruge.
-Han hader at blive kaldt langsom. -Ja.
Jeg tror, han kommer i noget kvikt.
Noget som
Lamborghini LP 550 Balboni Special, tohjulstræk,
-men helt løbsklar. -Ja.
Præcis.
HAVN GDANSK
Men det viste sig, at vi tog helt og aldeles fejl.
Ingen anelse om, hvad det er.
-Hvor langt væk er han? -Godt spørgsmål.
Hvad er det?
-Jeg ved ikke, hvad det er. -Ingen anelse.
Kommer du lige fra cirkusset?
Hvad er det, James?
-Jeg kan se, at der står "Crosley", men... -Se!
Undskyld,
men det er en dyrebar bil, og nu regner det.
Det tager kun et par sekunder at sætte taget på.
Man kan gøre det på farten.
Det er en 1947 Crosley CC Convertible.
Lad mig fortælle om dens historie.
Det gør du vel.
I 1930'erne
var der en mand i Amerika ved navn Powel Crosley, Jr.
Han tjente sin formue på husholdningsapparater.
Han var den første til at bygge et køleskab med hylder i døren.
Hvilket vi alle tager for givet nu.
Han så sig omkring og indså,
at alle i Amerika kørte i enorme biler,
og han syntes, det var latterligt,
så han brugte noget af sin formue på at lave små biler.
Han citeres:
"Hvis du krydser en flod, behøver du ikke et slagskib."
CROSLEY EN GOD BIL
Og han valgte at sælge sine biler
i sine husholdningsapparat-butikker,
og derfor er bilen kun 120 cm bred.
For den skal passe gennem en butiksdør.
Godt tænk af hr. Crosley.
Han var et geni.
Men jeg har produceret
større og mere tiltrækkende bussemænd end den her.
Hvad er motoren?
Firecylindret motor på 734 kubikcentimeter,
der producerer...
...26,5 hestekræfter.
-Seksogtyve... -Nej, nej, vent.
-Hvor gammel er den? -1947.
Så over 70 år.
Vi må antage, at de fleste af dem... 12?
-Fjorten. Maks. -Fjorten?
Mange af de heste er døde nu.
James, hørte du ordene
"roadtrip på 2200 km"?
Og hvis du er heldig, har du 14 hestekræfter.
Hvad gav du for den?
Det er lidt af en historie,
faktisk. Fordi den var på en velkendt auktionsside.
Jeg kiggede på den, og den endte den aften,
og buddet var på £400.
Så jeg bød £450.
Og så gik jeg ud og hentede vin.
Jeg kom tilbage senere, og... Den var steget lidt.
Og det var...
-Hvad betalte du? -£11.000.
£11.000 for den?
Jeg var fuld.
Hvis du gik...
Okay, den er godtaget.
Vent. Jeg fik hele min Mitsuoka Le-Seyde
for kun £11.500.
-Det er da en rigtig bil. -Nej.
Du betalte £11.500 for en gammel Nissan i en grim kjole.
-Okay, hvad kostede den? -Ja, absolut.
Ja, præcis min pointe.
Hvor meget?
£18.500.
Hvad?
Jeg har altid ønsket mig én.
-Det er en cabriolet-pickup truck. -Præcis.
Den er et fartbump på en landingsbane.
Komplet ubrugelig.
-Det er... -Kom så, lad os...
Du tror ikke...
Jo, det gør jeg.
Hr. Wilman er sjov.
Ja, det er en reservebil.
Den er ærligt talt nok mere upassende end vores biler.
Den er designet til at køre dørtræk.
Det er en hotrod, ikke?
PATTER OG ØL
-Se, hvad der står på. -Åh nej, se.
Den...
Det er undergangen, ikke? Det er enden.
Vil du køre i en bil, hvor der står "patter og øl" på siden?
Virkelig ikke.
Vi bad til Gud for, at vores biler ikke ville svigte os
og satte kursen mod havneudgangen og starten på vores kæmpe rejse.
Nå.
2200 kilometers rejse begynder nu fra Gdańsk til Bled.
Jeg er kørt galt.
James, vi har kørt seks meter.
Da vi var i Skandinavien,
-kørte du en dag, før du kørte galt. -Ja.
Vent.
Er det lidt af din bil?
Nej, det er ikke fra bilen.
Ja.
Hvad er det her?
-Du ødelagde hans barriere. -Smadrede den.
Ødelagde den.
Han har ringet til politiet.
Selvfølgelig fandt vi det bedst at smutte, før strømerne ankom.
Den er varm.
Men før vi kunne det,
insisterede James på at starte sine vinduesviskere.
Er du klar?
Hvad med den der?
Ligesom en stortromme og en lilletromme.
Nu hvor James kunne se, hvor han kørte...
...forlod vi østersøens næststørste havn
og satte kursen mod Gdańsk.
Der er berømt over hele verden
som fødestedet for Lech Wałęsas solidaritetsbevægelse,
en bevægelse, der hjalp med at vælte kommunismen
og afslutte den kolde krig.
Her skete der begivenheder, som gav genlyd i hele den kommunistiske verden,
og især i Østeuropa.
Efter at have set nyhedsoptagelsen fra den periode,
antog vi, at byens centrum ville være i sort og hvid
og ligne Hull lidt.
Man da vi nåede frem, var solen kommet frem.
Og det var slet ikke sådan.
Det er fantastisk.
Det er en meget, meget smuk by.
Godmorgen.
Se lige.
Hvis jeg havde en Nissan Silvia, ville ingen give mig opmærksomhed.
Men fordi der er stumper af Liberaces badeværelse på,
tager alle billeder og er glade.
Se, folk smiler, de kigger.
Der er ingen tvivl om, at vi spreder glæde.
Det er...
Men surmuler ikke, når tivoliet kommer til byen, vel?
Ens cykler bliver stjålet,
men derudover er det godt nyt, det er lyst og sjovt.
Efter at have hjulpet vores kollega gennem en ekstremt snæver passage...
Du er okay, du klarer den.
Lad dig nu ikke rive med.
Meget morsomt. Bliv bare ved.
-Ja. -Videre. Du gør det.
Han gjorde det! Godt klaret!
...kørte vi ud af byen...
...og videre til motorvejen.
Det er den bestemte lyd af en Nissan-firecylinder.
Og dette var den endnu mere bestemte lyd
af en 75-årig Crosley.
Hold da kæft, den er forfærdelig.
James May, er speederen i bund?
Ja. 61 kilometer i timen.
Åh, gud.
Toogtres.
Gud, jeg får en kæmpe lastbil i måsen.
Nej!
Hold nu kæft!
Den var lige ved at vælte.
Da vi så, at vores kollega tydeligvis var i fare,
besluttede vi at efterlade ham.
Farvel, James.
Nå. 2200 kilometer tilbage gennem fire lande.
POLEN - SLOVAKIET - UNGARN - SLOVENIEN
Vi kommer bag det, der plejede at være Jerntæppet.
Og hvad der stadig kan være Jerntæppet, når vi er færdige.
Vores første stoppunkt var på en racerbane
et par hundrede kilometer væk i nærheden af byen Poznań.
Hvilket betød, at vi havde masser af tid til at diskutere vores biler.
Jeremy, et spørgsmål mens vi cruiser.
Den tingest skulle ligne en Mercedes SSK, ikke?
Jo.
Var en vis hr. A. Hitler ikke fan af Mercedes SSK?
Nej, fordi SSK var fra starten af 30'erne, da Hitler var korporal.
Og en korporal ville ikke have råd til en SSK.
Derfor kunne kan da godt være fan.
Så du kører i en plastisk,
uoverbevisende replika af en bil, som Hitler elskede.
Nej.
Det gør jeg bare ikke.
Kan du forestille dig, hvordan det er i Crosleyen?
Det tror jeg faktisk ikke, jeg kan.
Jeg gør mig klar til slipstrømmen.
Det er vanvid.
724 kubikcentimeter.
Hvor fik han den idé fra?
Hvad var der galt med, jeg ved ikke, én liter?
Jøsses.
Mange kilometer forude havde vi forladt motorvejen...
...og kørte gennem, hvad rejseguiderne siger,
er Polens næststørste skov.
Tænk over det, Hammond, på bare en dag har vi set Gdańsk,
den andentravleste havn i Østersøen.
Og nu er vi i Polens næststørste skov.
Ja, fantastisk. Og jeg elsker andenstørst eller -bedst.
Førstepladsen er bare større eller bedre, men andenpladsen,
ikke bedre end første, men bedre end tredje.
Det kræver præcision. Det er bedst.
Efter vi til sidst kom forbi træerne,
ankom vi til Poznań racerbane.
Hr. Wilman har arrangeret, at vi skal deltage i et lokalt racerløb.
Hvilket er fantastisk, vi er jo ligesom ambassadører.
Det er en kulturel udveksling.
Uden kultur eller noget at udveksle.
Det var en imponerende bane med alle moderne bekvemmeligheder.
FILTRE - AFFALD
Men den rigtige gave ventede på os i pitten.
Jeg ved, hvad det er.
-Det er racerbiler. -Det er Formel Easter.
-Det er lige bag Jerntæppet. -Kan du huske... Præcis.
Det er dybest set Sovjetunionens svar på Formel 1.
Gennem 70'erne og 80'erne,
da Jerntæppet stadig var grundigt trukket for,
bød Formel Easter på hold fra Sovjetblokkens lande
i løb mod hinanden...
...med en masse lidenskab og tapperhed, men meget få ressourcer.
Kraften kom fra tunede 1,3 liters Ladamotorer.
Affjedringen fra østtyske minibusser.
Styretøjet startede livet i Trabanter...
...og et sæt dæk skulle holde en hel sæson.
Det polske hold var så presset, at motorsportsfan og med-polak
pave Johannes Paul II måtte købe deres hjelme.
Men på trods af handicappet ved den interimistiske drift
gav Formel Easter en spændende distraktion
for folk, der havde brugt hele ugen på at stå i kø efter brød.
Jeg har altid ønsket at se de her biler.
-Jeg har hørt om dem. Man læser om dem. -Ja.
Alt, hvad de havde, var en sløret foto fra 1968.
Det er en europæisk racerbane af en europæisk racerbil.
Det vil se lidt sådan ud.
-"Sådan en vil jeg have." -"Ja.
"Men jeg har kun en Ladamotor."
Fantastisk, hvad menneskelig opfindsomhed kan.
Beslutsomhed.
Jeg ved, hvad de gjorde med... Med sko, faktisk.
-Kender du boksesko? -Ja.
Dem brugte de.
-De ligner racersko lidt. -Ja.
-Det er nogle flotte, små biler. -De er så flotte.
-Den der... -Den er fantastisk.
-Og sikker. -Og...
Se, hvordan forruden sidder fast her.
-Den er tapet sikkert fast. -Det er autentisk.
Den falder ikke af.
Medmindre det regner...
I mellemtiden...
...langt bagude,
var jeg også i Polens næstestørste skov
efter at have lagt motorvejens rædsel bag mig.
Det her er så meget rarere.
Der var et par gange på motorvejen,
hvor jeg kiggede på "Patter og øl" i spejlet og tænkte...
Men nu kører vi her.
På den behagelige vej.
Jeg glemmer Patter og øl. Koncentrerer mig om Crosleyen,
den grimme hvalp, efternøleren i kuldet, som du bør tage med hjem.
Men kun halvanden kilometer senere...
Der er mand i en BMW, der vil forbi mig.
Jeg prøver at gøre plads.
Jøsses!
Kom nu bare!
Kør så.
Kør forbi.
Nej, jeg går i stå. Det er jeg.
Jøsses, den er død.
Nå.
Tilbage på racerbanen
havde Hammond og jeg nu valgt, hvilke biler vi ville køre i.
Åh, ja.
Det var det.
Min røv er så langt fra sædet.
Du godeste.
-Er der en større? -Nej.
Virkelig? Er det...
Så det her er den største?
Det kan jeg ikke.
Kom nu, du går glip af dagen.
-Hvad skal jeg da gøre? -Være mindre fed.
Det er ret nemt.
Fedme er en sygdom.
Ja, men det er en stor fed sygdom, er det ikke?
Stor, fed, tung sygdom.
Det er frustrerende, fordi du er så klar til ting.
Du er helt klar, og du kan ikke gøre dem, fordi du er så fed.
Undskyld. Du er ret ked af det, ikke?
-Jo. -Fordi du går glip af det.
Du er ret sjov, men... Åh, gud!
Jeg kan virkelig ikke komme ud.
Du godeste.
Vi kan fjerne karosseriet fra dig.
Kan I hjælpe mig med at komme ud?
De er nødt til at skille bilen ad.
De bliver nødt til at skille bilen ad omkring dig
for at få dig ud.
Vi piller den af ham som en dykkerdragt.
Det ville have været lettere bare at male en racerbil på ham.
Tak.
De har lige sat din værdighed på værkstedet.
Du kan bare hente den.
Mens Hammond og hans konkurrenter blev klar til kvalifikationen...
Indså jeg, at jeg kunne gøre noget andet nyttigt.
Jeg har besluttet at udpege mig selv til teamleder.
-Har du? -Ja. Jeg er Toto Wolff.
-Okay. -Det eneste er,
-her er min bekymring. -Hvad?
James May. Kvalifikationen er om to minutter?
-Er det to minutter? -To minutter, ja.
James May er her stadig ikke.
Han skal rubbe neglene, ellers når han det ikke.
Det er reglerne, makker.
Vær her til tiden, og vær ikke for fed.
Tilfældigvis var Crosleyen nu i gang,
og jeg var ikke langt fra racerbanen.
Perfekt gearskift.
Åh, nej. Nej. Lad være med det.
Tænd, sluk.
Tilbage på banen var kvalifikationen begyndt.
Jeg overhaler på ydersiden.
Som holdmanager var det mit job at måle min kørers omgangstid.
Her kommer han!
2:22. Lort.
Vent. Hvordan...
Hvordan får jeg stopuret...
Det her... Hvordan... Hvor man stopper det,
hvordan... Jeg skal bruge et andet stopur.
Før jeg kunne fortælle Hammond,
at jeg ikke havde nogen meningsfulde omgangstider, ankom James.
For sent til at kvalificere sig, men stadig ivrig efter en slags rolle.
Så som holdmanager gav jeg ham én.
De har intet redningskøretøj.
Så hvis du forvandler din bil til en ambulance...
Giver det ikke mere mening at bruge din?
Det overvejede jeg, min har kun to sæder.
Der er ikke plads til en båre. Din er åben bagtil.
-Okay. Fair nok. -Gør du det, det bliver fremragende.
Heldigvis havde nogen, der ikke var en abe, taget omgangstider.
Og det vidste sig, at jeg havde kvalificeret mig til en sjetteplads.
Nå.
Det er en fantastisk godte på vores roadtrip, som ingen har tænkt over.
Se, hvem der er her.
Hej, ven.
Okay. Har du ordnet bilen?
Du missede kvalifikationen.
-Det er en skam, for det er sjovt. -Jeg glædede mig til et løb.
Mor dig.
-Ja. -Det kunne have været mig.
Ja, du går glip af det, fordi du er for... fed.
Han sagde, at han var for høj.
Mens kørerne forberedte sig på start,
gav jeg Hammond et par sidste strategiråd.
LAD VÆRE MED AT KØRE GALT
Tak. Mange tak.
Han overhalede nogen.
Koncentrer dig, Hammond.
Ikke køre galt.
Bare kør dit eget løb.
Jeg ser, om jeg kan bevare fjerdepladsen.
Åh, nej.
NUMMER 4
Sæt han ligger tredje eller femte i næste omgang?
Det er en god pointe.
Sæt et spørgsmålstegn.
Kom nu, fortsæt. Jeg kan godt nå ham.
Jeg er en rigtig racerkører.
VIGTIG DEL
ANER INTET
Det er det hurtigte.
-Her kommer han. -Er det det?
For helvede!
Jeg regner med, at jeg...
Jeg tror, jeg kan få en fjerdeplads.
Hammond fortsatte muntert...
...uvidende om, at hans lækkende bil havde gjort banen til en skøjtebane.
Så er nogen kørt af.
Endnu en er kørt af.
Og desværre var hans chef ikke god til at advare ham.
Hvorfor siger du: "Der er en slags..."
Vi ved ikke hvad.
Bare skriv "væske."
Pis!
DER KOMMER EN SLAGS VÆSKE UD AF DIN BIL
-Er det ham? Nej? -Nej.
Det er et rødt lys.
Hammond er kørt af banen.
Hvad?
-Hammond er kørt af. -Lort.
Åh, gud.
Jeg er okay. Mit ben gør ondt.
Jeg har brug for at blive hentet.
James er på vej.
Hvem?
James. James er på vej.
Kom nu.
Vent lige.
Den vil helst ikke starte.
Sådan.
Bare hold ud, Hammond.
Ja. Jeg holder ud.
Du er ikke død.
Nej. Faktisk har jeg fået det bedre.
Desværre forårsagede Hammonds spild så mange skader,
at resten af racerløbet blev aflyst.
Så for anden gang siden vi kom til Polen, luskede vi af.
Men ikke før jeg modificerede min bil en smule.
Jeg har malet mine hjul grønne.
Det er lidt mere racer, lidt mere flamboyant.
Havde din bil brug for at være mere flamboyant?
Jeg nyder bare mit spejlbillede i dine forkromede fælge.
Nyder du at se på det?
Det ligner en LEGO-katastrofe.
Noget, jeg ville efterlade på stuegulvet, da jeg var otte.
Det var nu sent på dagen,
og vi ville stoppe og se Jesus, før vi nåede til vores hotel,
der var 145 kilometer væk.
Det ville ikke blive et problem for Richard i sin V8...
...eller mig.
Men for James...
Det er den 21. juni, den længste dag,
og for James May vil det føles sådan.
Situationsrapport.
Motorens kølervæsketemperatur stiger.
Den er ikke i farezonen endnu, men den nærmer sig.
Gud, det er lastbiltid.
Nej!
For helvede!
Ubesværet af nogen slags problemer
ankom vi nu i Jesu have.
Gud, den er enorm.
Jøsses!
Kan han noget, hvis man smider en mønt i?
Her er noget sjovt. Jeg googlede ham lige.
Det er den næsthøjeste Jesus i verden.
-Fremragende. -Der er en højere i Indonesien.
Det må være deprimerende. Er den her ældre?
Det må den. For man ville ikke bygge den næsthøjeste.
Eller det ved jeg ikke. Vi er i Polen.
Vi har været i den næstestørste skov, den næsttravleste havn.
-Jeps. -Hør, hvad jeg ellers har fundet.
Indtil for nylig havde han en mobilmast på hovedet.
-Og så var der nogle klager. -Hvorfor?
Fordi folk så hård pornografi
på deres mobiltelefoner, sendt fra Jesus' hoved.
-Ja. -Det var en fejl, ikke?
At sætte Internettet på Jesus' hoved.
Det er uværdigt.
Der er også en dør i Jesus. Hvem vidste det?
-Se. -Er det Jesus' bagdør?
Næste gang nogen overrasker mig, vil jeg sige: "Kristus' bagdør!"
-Det er det, du taler om... -Ja.
Det er en rigtig roadtrip-ting. Det gør man på en roadtrip.
Præcis, hvad man gør på en roadtrip.
Altså medmindre man kører i
en 75 år gammel Crosley med en overophedet motor.
Det er Richard Hammonds område.
Han kan lide alle de gamle ting fra før krigen og lige efter
og siger: "Ja, men det er én ud af tre."
Jeg er sgu ikke overrasket.
Køleren er nok blokeret.
Der kommer en masse brunt ud.
Se, hvis du kigger nedenunder.
Jeg glædede mig til at se den store Jesus.
Men nu kunne jeg kun koncentrere mig om at nå frem til hotellet,
før jeg fik brug for mine antikke forlygter.
Hundrede kilometer tilbage.
Jeg får en frygtelig krampe i det her ben, helt herop,
og min røv er helt følelsesløs.
Gud, lad det nu ende.
Da jeg endelig nåede frem til overnatningsstoppet,
var jeg så ødelagt, at jeg gik lige i seng.
-Han er gået i seng. -Ja.
Men vi to...
...efter en langt mindre stressende eftermiddag,
havde stadig energi til at låne nogle lokale
og kaste os ud i lidt spritmotiveret spas.
Tag fat, hvor I kan.
Løftski. Tre, to... For helvede.
Det var ikke svært.
Den anden vej!
Åh, min ryg. Jøsses!
Mine fingre.
Det kunne lyde som en pornofilm, hvis du ikke var forsigtig.
Næste morgen
var James utilfreds med at finde sin bil klistret op mod væggen
på hotellets restaurant.
Meget morsomt, pikhoveder.
Jøsses!
Forsinkelsen betød, at han var mange kilometer bag Richard og mig.
Her er planen for i dag.
Stop ved Stalag Luft III, hvor Den store flugt skete.
En kort frokost, og derefter en lang køretur til Kraków.
Siden vi besluttede at tage den her tur for flere måneder siden,
har James May har været ellevild ved tanken om at besøge Stalag Luft III.
Har endda en T-shirt med Den store flugt.
Men nu var han i det mindste på vej.
Undskyld.
Pis.
Og har det meget elendigt.
Det var slet ikke et mareridt.
Jeg kører virkelig en Crosley tværs over Østeuropa.
Jeg er allerede i højeste gear.
Sådan bliver det i en time.
Men på den positive side var jeg ikke på den uhyggelige motorvej.
CROSLEY EN GOD BIL
På den negative side ville alle andre ønske, at jeg var det.
Jeg gør mit bedste.
Kors. Han gør det.
Nej, du må være bindegal.
Nej.
Han kører.
Der er han.
Der er én til.
De gør det begge to.
Åh, gud.
Jøsses.
Nu er jeg ansvarlig.
Langt forude havde jeg også lidt drama.
Gud, det er bare ikke en hveps. Hvad er det?
Den er gigantisk.
Ud med dig!
Den er enorm herfra.
Den er utroligt stor.
Ud.
Efter at have udvist den giftige drageflyver,
så jeg, at min bil havde en komfortfunktion,
som jeg havde overset.
OVERDRIVE TIL - FRA
Jeg har en overdrive-knap.
Fantastiske nyheder fra Le-Seyden, Hammond.
Jeg har overdrive.
Åh, ja.
Velkommen til overdrive.
Overdrive.
Og hvis du undrer dig, reducerer overdrive støjen,
når du kører på motorvejen. Lidt som endnu et gear.
Nu kører jeg 100 i timen
ved lidt over 3000 omdrejninger.
Slå overdrive til, så falder vi til 2400 omdrejninger.
Det gør den bare mere økonomisk og mere stille.
STALAG LUFT 3 - DEN STORE FLUGT - HARRY 1 KM (0,9 KM)
Det er Stalag Luft III.
En kilometer.
James bliver virkelig sønderknust, hvis han går glip af det her.
Åh, gud, du...
Den er fuldstændig død.
Sikket noget gammelt lort.
For ikke at være i vejen
måtte jeg skubbe Crosleyen til vejarbejdet forude.
Og selvom jeg af en årsag talte italiensk til dem...
...lånte de mig et multimeter, så jeg kunne måle batteriet.
Ja. Batteriet er tydelivs stendødt.
Jeg ved ikke med vekselstrømsgeneratoren.
Sikke noget lort.
Mens James kæmpede med sit fuldemandskøb...
Vandrede vi rundt på det faktiske sted fra Anden Verdenskrig,
hvor 80 fanger gravede en 110 meter flugttunnel
under en ovn i en af hytterne.
Det er en historie, der blev udødeliggjort i en af de største film nogensinde,
Den store flugt.
JOHN STURGES' DEN STORE FLUGT
Vi ses i Piccadilly.
Scott's Bar.
Ja.
Det er ikke den, vel?
-Den ovn der? -Det er det nok.
Ja. Se, se.
-Det er der, tunnellen gik... -Ja.
Og så over til træerne.
Og faktiske mennesker gravede faktisk en tunnel ud af den.
Charles Bronson...
Nej.
-Gordon Jackson. -Virkelig... De er skuespillere, Jeremy.
Åh, se lige det her.
Det er vognene til at flytte tingene.
Se, der er den ting, som Charles Bronson sad fast i.
Det var ikke... Det var... Okay.
Her, se,
der er nogle billeder af de faktiske mennesker,
James Garner, Steve McQueen, Donald Pleasence.
Nej, igen, det er fra...
Se, det er det rigtige fotografi
taget af tunnelen med Dicky Attenborough.
Jeremy. Vi skal nok... Bare for at sortere din sammensmeltning af fakta og fiktion,
meget af det, der blev fortalt i filmen, skete...
-Der. -...men ikke på det tidspunkt.
-Gordon Jackson og Dicky Attenborough. -De filmede det ikke ske.
Jeg fandt det bedst at tage Jeremy med udenfor,
hvor vi fandt monumentet, der markerede Harrys rute,
det kodenavn, som flugttunnelen fik.
-For fanden, den er lang. -Ja.
Forestil dig at kravle her i en hjemmelavet tunnel. Og det er sand.
Så ethvert øjeblik...
-Død, i en eller anden form. -Ja. Utroligt.
Vi blev derefter gjort følge af en guide.
Hvor dyb var Harry?
Det var faktisk mellem otte og ni meter, som er 30 fod...
-Meter? -Meter, ni meter,
det er omkring et træs højde.
Ja.
-Det er 30 fod. -Det er korrekt.
-Hvorfor gik de så dybt? -Der var en grund.
Lejren blev kaldt flugtsikker, hvilket betyder, at tyskerne
satte underjordiske mikrofoner rundt om lejren
-for at opfange tunneller. -De måtte dybere.
-Man skal dybere end mikrofonen. -Ja.
Jeg er forbløffet. Jeg kan ikke tro længden,
og nu kan jeg ikke tro dybden.
Derefter undrede vi os over, hvorfor de gravede den,
fordi det viser sig, at fængselslejren faktisk var mere som en ferielejr.
Er det svømmebassinet?
Jeps.
-Jeg ville slet ikke flygte. -Heller ikke mig.
Der var en hockeybane.
-Hvad? -Hvad?
Ja. Der var en stor sportsbane lige bag træerne.
Og om vinteren var der en kæmpe ishockeybane.
-Så de havde en sportsplads, svømme... -Bibliotek...
-Biblioteket. -Teater.
-Hvad? -Teater.
Er du helt sikker på, at folk ikke prøvede at grave sig ind?
Ja.
Guiden viste os derefter, hvad han mente med et teater.
-Gud. -Nej.
350 pladser.
-Orkestergrav, scene... -Bygget...
-Blev det bygget som et teater? -Ja.
Jeg troede, du mente, det var et skur, de brugte, så når de...
Ja, ligesom It Ain't Half Hot Mum. Du alt forbarmende!
Hvis jeg skulle tvinges i krig,
ville jeg lade mig fange.
Men du ved, hvad de siger.
"Vi er ligeglade med, hvor behagelig lejren er.
"Vi vil flygte."
Det var deres pligt. De måtte flygte.
-Ja. -Det måtte de.
Efter at tage afsked...
Absolut fascinerede. Tak, fordi du delte det.
-Min fornøjelse. -Det var så godt.
...kørte vi videre.
Det var utroligt.
Det var virkelig noget af det mest interessante, jeg nogensinde har set
eller været.
Roadtrips, som ingen har tænkt over at tage,
er virkelig værd at tage.
Når du har tænkt på dem. Og valgt den rigtige bil, som jeg har.
Efter at have gået glip af lejren
havde jeg i det mindste fået Crosleyen i gang igen.
Jeg begynder at undre mig, hvorfor jeg gad.
Jeg kørte 500 km i går.
Skemaet i dag er yderligere 500 km.
Der mangler stadig 1700 km.
Fire gange så langt, som jeg har kørt i den her støj.
Jeg tror ikke, jeg kan.
Åh, gud!
Forude, over en simpel, polsk frokost,
diskuterede Jeremy og jeg, hvordan James ødelagde turen.
Han så ikke Jesus.
Han så ikke fangelejren.
-Han gik glip af morgenmaden. Af frokost. -Han vil gå glip af alt det gode.
ALKOHOLFRI ØL. IRRITERENDE NOK.
Vi kan ikke tale om det, fordi han ikke deltog.
Han kan ikke deltage i vores samtale. Det er ikke sjovt, vel?
Med Kraków over 300 kilometer væk
kunne vi ikke vente på James, så vi kørte videre.
Og genoptog igen vores nye yndlingsemne.
Hvilken Jag havde overdrive?
Jeg tror, at der nok var et i Mark 2.
Jeg ved, Triumph gjorde det, for Dolly Sprint havde overdrive.
God eftermiddag.
Hvad?
James May, det er snyd.
Du kan ikke bare tage reservebilen og trække din egen bil på en trailer.
Hvis du har en galophest, rider du ikke på den til banen, vel?
Den har en vogn.
Og har du en værdifuld, klassisk racerbil,
kører du den til banen på en trailer.
Det er det, jeg gør.
Kører min værdifulde bil til næste punkt.
Ja, jeg vil ikke være uhøflig, gamle dreng.
Men du ødelægger det virkelig, ikke?
Det, jeg er mest interesseret i, er...
...hvor slem må Crosleyen have været, for at du tager bilen
med "patter og øl" skrevet på siden?
Det er en meget god pointe, og jeg tænkte meget over det,
og jeg besluttede...
At jeg kan håndtere det.
Efter en lang køretur ankom vi til Kraków,
som det viser sig, er en af Europas absolutte perler.
Et af de mest kultiverede steder, sandsynligvis i verden.
Ja.
Jeg ønsker ikke at ankomme i en bil,
hvor der stod "patter og øl" på, det er sikkert.
Kunst, musik, arkitektur, "patter og øl."
Alt det er jeg klar over. Tak.
Jeg håber ikke, den kvinde ser sig om.
Jeg lader bare, som om jeg klør mig i ansigtet i dybe tanker.
Vi har altid haft en hel del fans i Polen,
men jeg håbede, at vores popularitet var falmet.
Men desværre...
-Hej, hr. James. -Goddag.
Heldigvis kunne vi snart forlade bilerne,
fordi Jeremy ville besøge det,
han sagde, var det bedste i verden.
-Hej. Kan vi få tre billetter? -Ja da.
VOKS MUSEUM KRAKÓW
-Værsgo. Dejligt. -Tak.
Jeg har aldrig været på et voksmuseum.
Og sikken måde for Hammond at miste sin voksmuseums-mødom.
Der er en...
James, det er virkelig... Stop det.
Dem, der leder museet, er her. De bliver såret.
-Det er ikke sjovt. -Nej.
Han klemmer en ordentlig basse ud, ikke?
Efter en god, solid morgenmad.
Du almægtige!
Jeg vidste ikke, man kunne stå...
"Ein Reich, ein Volk... Undskyld, jeg er faldet."
Hvorfor læner han sig? Hvad?
Jeg har aldrig set hans slips sådan.
Som regel var han meget fin i tøjet.
Jeg tror, den er bevidst behandlet skidt.
Ja.
Jeg ser bare geniale ting i Polen.
Hvad fanden er det?
Åh, gud.
Vi ved, hvad det er, fordi vi har det nyttige symbol på væggen.
Efter at have set alle popikonerne...
gik vi ind i det, vi antog, var et motorsportsområde.
Er det dig?
Nej, det er ikke.
Det står der.
-Det er Sylvester Stallone. -Jeg troede, det var dig.
Gæt, hvem det er?
George Lazenby? Jeg ved det ikke.
Er det... Hvad?
Hvem fanden er det?
-Er det Keira Knightley? -Det tror jeg.
Det er end ikke i nærheden.
Jeg ville elske at Keira Knightley stående her
ved siden af det der.
Jeg ville gerne se hende gå rundt i Kraków.
Ingen ville bede om autografer. "Det er ikke Keira.
"Det ligner hende slet ikke."
Og efter en kort tur i det, der måske eller måske ikke var Doctor Who-zonen,
gik vi ind i et mystisk område.
Uhyggelige skove.
Noget af udsmykningen er fantastisk.
Alt er godt, bortset fra voksfigurerne.
James May.
Ryan Reynolds.
Det er Paul Walker.
Derefter, i et rum indeholdende, hvad var sandsynligvis Elvis Presley...
-Åh, for himlens skyld. -Ja.
Nigel Mansell.
Nej, vel?
Hans overskæg matcher brynene.
Det er det.
-Hvorfor skulle de... -Hvorfor har de Nigel Mansell?
Hvorfor ikke Lewis Hamilton?
Henvisningen er lidt forældet.
-Nej. -Gud velsigne ham...
Lando Norris.
-Nej. -George... Noget. Russell.
Jeg er virkelig irriteret over det her.
Det er ikke kun, at det ikke er godt.
Det er det forkerte emne.
Og så fik jeg en hjernebølge.
Jeg stjæler den.
Hvis vi tager ham, er de tvunget til at erstatte ham, ikke?
Med Lewis Hamilton.
Ja, lad mig sige det sådan.
Vi har mange kilometer til Slovenien,
-og du kører i en forfærdelig bil. -Ja.
-Hvis vi havde den her med... -Ja?
...ville vi muntre op.
Det ville vi.
Hver gang du var lidt nedtrykt,
når Patter og øl ikke opførte sig pænt,
så kigger du bare i bakspejlet,
og der i mit passagersæde...
Sidder der nogen, der ligner Nigel Mansell lidt.
Gør det...
Okay.
-Vi skal... -Nej, vent.
-Han tager turen med os. -Lav Birmingham-accenten.
Du er fra Birmingham.
"Det kan jeg lide. Jeg har fået nok. Lad os køre rundt udenfor."
-Vi tager dig med ud. -"Tak, fordi I tager mig med,
"jeg nød virkelig at kigge rundt på museet."
-Jeg har... -"Lige hvad jeg ville se.
"Jeg så den i London. Det er ikke lige så god, vel?
"Vi skal køre ræs i eftermiddag.
"Jeg er klar.
"Pas på mit hoved på bjælken.
"For pokker, jeg ramte den.
"Vi ses, Paul Walker."
Bare fortsæt.
"Åh, jeg hader Harry Potter.
"Sikke noget fis.
"Stop, gutter. Vent, jeg kommer."
Gutter, vi kan komme ud den vej.
Kom denne vej.
"Det, drenge, var et fantastisk besøg.
"Tak, fordi I tog mig med."
-Det er nogens hus. -Det er muligt.
De bliver overraskede over at finde os tre og Nigel Mansell i det.
Den aften blev vi i Kraków,
hvilket betød, at jeg havde tid til at hævne mig på mine kolleger
for at sætte min bil i en restaurant.
Klar? Okay.
-Ja. Hvor ska vi hen? -Godt. Derhen.
-Den vej. -Over på den anden side.
Over på den anden side. Flot. Tak.
Perfekt.
Gennem haven.
Jeg tager den alene.
Næste morgen hentede jeg Crosleyen,
fra hvor Hammond og Clarkson havde sat den denne gang.
Og ventede så på deres reaktion på hvad jeg havde gjort.
Hvordan skal jeg køre sådan her?
Hvad...
Tror du, du har problemer?
Morgen. Jep. Jeg ved det. Ja. Morgen. Morgen.
Kommer det fra din bil?
Det er, når jeg bremser.
Ja, det er bremseklokken, god sikkerhedsfunktion.
James May!
Gud, du koblet mit horn til mit blinklys, dit svin!
Åh, genialt.
Vent, når jeg træder på speederen, er der sækkepiber.
Kan du lide lysekronen?
"Jeg har et par som den i mit badeværelse ovenpå."
Snart var vi på motorvejen på vej mod vores næste land, Slovakiet.
Og straks bemærkede jeg to ting.
En, Nigel Mansells ansigt var begyndt at smelte.
Du godeste.
Og to...
James, du har glemt din Crosley.
Den er ikke bag din Patter og øl-bil.
Præcis.
Nej, jeg har hægtet traileren på filmholdets vogn.
Hvad?
Kombinationen af hotrodden og den lange trailer
med en ustabil bil på, er absolut dødbringende.
Jeg kører i reservebilen.
Reservebilen er her af den grund.
Reservebilen er til, hvis din bil eksploderer,
ikke fordi du ikke kan lide den.
Du kan ikke bare omskrive reglerne, som de passer dig.
Det har jeg faktisk gjort.
For at være ærlig, selv uden traileren
blev min hotrod-oplevelse ikke bedre.
Hvor skal jeg begynde?
Speederen er faktisk begravet i døren,
så jeg er nødt til at køre den uden min højre sko på.
Men pedalen er knivskarp,
og den gnaver i min fod, der nu bliver følelsesløs.
Og rattet er på størrelse med en skjorteknap.
Den trækker voldsomt til højre under bremsning, den er skoldhed,
den larmer, og det er slet ikke en rigtig hotrod.
Den har en ussel rækkesekser fra en Jaguar.
Den skal have en stor V8.
Stadig, i modsætning til Crosleyen,
brød den ikke konstant sammen.
Pis.
Vi er nødt til at stoppe.
Hvad?
Der er damp.
Det er varmt, varmt, varmt.
Det lugter varmt.
Værsgo.
-Du kender den motor. -Jeg kender den meget godt.
De overopheder og koger ventilen.
-James? -Ja?
Du har komplet ødelagt opgaven.
Det er ikke forbi. Lad os bare tænke lidt over det.
-Jeg har tænkt lidt. -Ja.
Jeg tænker, at vi har booket en rigtig god restaurant til frokost.
Ja.
Vi kommer ikke derhen, hvis vi står
-her og kigger på den køle af. -Nej.
Med det besluttet...
-Held og lykke. -Held og lykke.
...kom Hammond og jeg videre.
Jeg ved ikke, hvad der sker nu.
Ingen har ødelagt reservebilen før.
Vi burde bare lade Nigel Mansell køre den.
Hvad synes du om det, Nigel?
"Det er faktisk ret sjovt,
at der står "Patter og øl" på siden af en Ford Pop med en Jaguarmotor."
Frakobler overdrive.
Åh, gud.
Richard, Nigel og jeg vinkede kærligt farvel til Polen
og krydsede grænsen til Slovakiet.
Her kommer sammenfletningen.
Jøsses, noget skrammel.
Hej.
Gud, det er en kvinde.
Mange tak. Jeg beklager bilen.
Det er enten en stødende hotrod med "patter og øl" på siden
eller at forsinke alle i Crosleyen.
Jeg har aldrig ødelagt et filmsegment, som jeg har med det her.
Et halvt land væk
begyndte Richard og jeg at få ondt af James.
Så som de gode venner vi er, lagde vi en plan for at muntre ham op.
PIESTANY FLYVEPLADS
Her kommer han.
Motorhjelmen er væk.
Det er hans køleløsning.
-Han har lidt, ikke? -Det tror jeg, han har.
-May. -Hej.
Vi kan se, at du er...
Du sveder og er træt,
-og du gik glip af en frokost til. -Jeps.
Men bare rolig.
-Vi har organiseret en gave til dig. -Ja.
Nogle gamle fly at se på.
-Ja, MiG-jægere, helt sikkert. -Ja.
SU'ere, Hind-helikoptere.
Men det er ikke godten.
-Det er bedre. -Okay.
-Meget bedre. -Ja. Bedre end dem her.
Vi har arrangeret et dragrace for din Crosley.
-Undskyld. Er det en joke? -Nej.
Du vil forstå alt, når du møder konkurrenterne.
-Følg os. -Se, hvad du er oppe imod.
James, først, dragrace-rival nummer et.
En Tatra-læssevogn.
-God lastbil, men tung. -Ja.
18,5 tons.
Rival nummer to, en JCB-traktor.
Ja, den vejer 12,5 tons.
-Ja. Kraft... -Ja.
Det er vægten, og den er ikke gearet til acceleration.
-Det er en traktor. -Nej.
Vi har den her trehjulede Velorex.
Bygget i begyndelsen af 60'erne
i det daværende Sovjetunionen, til handicappede.
-400 hestekræfter. -Nej, 12.
Og den sidste rival i løbet, en mand.
Han hedder Martin.
Kan du se, hvad vi har gjort?
Det her vil peppe dig op igen.
Det er et dragrace, som din Crosley kunne vinde.
Jeg er spændt.
Han er heldig at have venner som os.
-Og de er afsted. -De er afsted.
Hvorfor? Hvorfor gør jeg det her?
Køretøjet for handicappede lavet i Sovjetunionen
i begyndelsen af 60'erne tager vist føringen.
Kom nu.
JCB stikker af.
Se manden!
Jøsses. Kom nu, bil. Du kan godt.
Åh, her kommer den trehjulede.
Kan James slå manden?
Kom nu.
Din skiderik!
-Nej, det kan han ikke. -Nej.
Det bliver ikke det tillidsboost, vi håbede, vel?
På med minen.
Ven...
Uforskammet.
Han så ikke så glad ud, som vi håbede.
-Det peppede ham ikke op. -Nej.
-Det håbede jeg. -Nej.
Den aften, som tak for dragracet,
gjorde jeg nogle ting ved deres biler,
hvilket blev tydeligt næste morgen.
Hvad var...
Kommer det fra mig?
Se hans ansigt.
-James? -Er det... Hvad siger den?
Det må du finde ud af.
Vent, Hammond.
-Kan du slovakisk? -Ja.
-Kan vi låne dig? -Helt sikkert.
Han er slovakisk.
-Hej. -Hej. Hvad siger den?
"Jeg er impotent."
"Importeret?"
"Impotent."
Vent. Lad mig oversætte det.
-"Impotent"? -Ja.
Siger den "Jeg er impotent"?
James May, du er syg.
Det kunne være værre.
Helt ærligt,
jeg siger det ikke til James May, men det er flot arbejde.
Det giver en god Cruella-stemning.
Vi kunne have kørt videre sydpå,
men vi besluttede at hænge ud i Slovakiet lidt længere
af en meget god grund.
I dag bliver Audi Q7 lavet i Slovakiet.
Ligeså gør Q8.
Ligeså gør Volkswagen Touareg,
Porsche Cayenne, Porsche Cayenne Coupé,
Land Rover Defender, Land Rover Discovery,
Peugeot 208 og Volkswagen Up.
De laver faktisk flere biler per capita i Slovakiet
end noget andet land i verden.
Bilfremstilling har løbet denne del af Europa i blodet.
I før sovjettiden var Tatra igneniørmæssige halvguder,
og de var endnu bedre til aerodynamik.
Selv under kommunismens kvælertag
skabte Škoda smukke sportsvogne
og rallyvåben, der kunne møde og slå de velfinansierede rivaler fra Vesten...
...og det var bare de ting, vi kendte til.
I 1957,
da kommunismen i Tjekkoslovakiet var på sit mest...
...tilsodede og monokromatiske,
besluttede en lille gruppe ingeniører på Škoda, kun omkring et halvt dusin,
at bygge en bil, de kunne køre på Le Mans.
Og her er den.
Selvom den var designet som en racermaskine,
så tæt pakket,
at der var en forhøjning i motorhjelmen for at give plads til et cylinderhoved,
er den ikke desto mindre udsøgt smuk.
Den har måske kun 1,1 liter,
og den yder måske kun 91 hestekræfter,
men hele bilen vejer kun 580 kg.
Jeg er på topfarten med 206 km/t.
Og bilen ser ikke større ud end mit bad.
Og den når 8500 omdrejninger.
Håndteringen er endda god.
Motoren er foran, men gearkassen er bagved.
Perfekt vægtfordeling.
Indtil jeg satte mig i den.
Det har ændret alt lidt.
Jeg bliver ved med at tro, at rattet vil brække af. Se.
Se, se.
Det giver ikke den store tillid.
Men det overser vi.
Dette er definitionen af en sportsvogn.
Dette er, hvad Ferrari burde lave i dag.
Og Maserati og Alfa Romeo.
Meget lille, meget let,
meget hurtig, adræt, hektisk lille bil.
Jeg elsker den. Jeg elsker den absolut.
Desværre, da bilen var færdig,
var Den kolde krig blevet så kølig, at den aldrig kom til Le Mans.
Og der blev kun bygget to.
Jeg ville faktisk lade Kaptajn Elendig tage en tur i den.
Men så indså jeg, at faktisk...
...var han bedre egnet til den her.
Bygget af en anden tjekkisk bilproducent, Praga, og den hedder Bohema.
Den vejer mindre end et ton.
Så det er racerbil-let,
og den drives af en Nissan GT-R-motor,
tunet til at yde 720 heste.
Det betyder, at den når op på 305 km/t
og fra 0-100 på under tre sekunder.
Den stråler af "James May."
Hold da kæft!
Åh, gud!
Utrolig styring. Den har intet rat, men en styrepind.
Men selv på en stram bane som den her,
skal jeg aldrig flytte hænderne længere end kvart i tre.
Det har tydeligvis enorm acceleration.
Og de er ikke gået efter topfart, de er gået efter lav vægt og adræthed.
Og det har den bestemt.
Den er vidunderlig.
Den er bare vidunderlig.
En million pund.
Den koster en million pund.
Men den ser godt ud.
Det er en svær balance, for den skal se barnlig og fjollet ud.
-Ja, det gør den. -Ja.
-Men den ser gennemført og færdig ud.
Tjekkerne har altid været gode til den slags.
De skulle bare håndtere en mindre afbrydelse.
Anden Verdenskrig, blive bombet, og derefter at leve under sovjetterne.
Er det... Er det døren?
-Det er døren. -Det er en luge.
-Ja, du har ret. -Det er det.
Den er et meget imponerende stykke teknik fra tjekkerne.
Men slovakkerne har nu overgået den.
Den flyver.
Det gør den da.
Jeg...
Det har jeg faktisk aldrig set.
Dette er AirCar,
den første flyvende bil til nogensinde at flyve mellem to lufthavne
i stedet for bare at lande, hvor den startede.
Det kan suse gennem luften 2,4 km oppe op på 200 km/t.
Og dens skaber, Stefan Klein,
tror, at han kan sælge den om et år.
EN ERFAREN KAMERAMANDS STEMME
Ja!
Den bil er landet.
Meget sjældent er jeg mundlam,
-men jeg er mundlam. -Ja.
Siden vi var børn, har de sagt:
"Der kommer flyvende biler en dag." Man tænker: "Nej."
Det andet vigtige at påpege, er,
at den flyvende bil faktisk kørte herhen.
-Ja. -Den kørte på vejen.
-Den kørte på motorvejen. -Ja, og blev derefter et fly.
"Jeg var ikke imponeret."
"Ingen flyvende biler."
"Jeg vil have enten bil eller fly.
-"Ikke begge dele." -Se hans ansigt.
Sig det ikke til ham.
Vi fortsatte derefter på vores roadtrip,
som ingen havde tænkt på før...
...sydpå mod Ungarn.
BRATISLAVA UNGARN
Mens James brokkede sig, som Nigel Mansell gjorde i gamle dage.
Rattet er stadig for småt.
Speederen er stadig begravet i gulvet
og stadig for høj.
Bremserne trækker stadig voldsomt til højre.
Hammond siger: "Jeg er lidt solskolet."
Jeremy siger: "Jeg er ikke sikker på,
"om min aircondition fungerer ordentligt."
Du har ingen anelse.
Da vi var inde i Ungarn,
fik vi besked fra hr. Wilman om, at vi skulle stille her.
Det her ligner som et græs-ræs.
Gud, klæbrigt.
Det er et dyrskue. Vi skal danse folkedans.
Her. En besked fra hr. Wilman.
Hvad siger han?
Jeg skal bruge mine briller. Vent.
Vi skal dømme et terrier-løb.
"I skal køre på skift på den bane, jeg har oprettet.
-Det er nok den. -Ja.
"Vinderen er den, der bliver skud færrest gange."
-Hvad? -Skudt?
Skudt med hvad?
Ungarn er berømt for Rubikterningen og gullasch.
Det ved alle.
Hvad alle ikke ved, er,
at dette land også producerer verdens bedste bueskytter.
Og vi var ankommet til et bueskytteakademi drevet af ham her.
Den føles ikke så skarp.
Tror I, den ville gå igennem bilen?
Måske.
Der var kun en måde at finde ud af det på.
At finde en frivillig og lave vores egen test.
"Jeg forstår, I har et job til mig.
"Her er jeg, klar til tjeneste."
-Ja. -Flyt armen, Nigel.
"Værsgo. Jeg lægger den i skødet. Ingen numre."
Så er det nu.
Så du skyder bare en pil mod den?
Jeg siger bare, at jeg ikke tror, en pil går igennem.
-Nej. Det er pointen. -Men hvis de misser...
Præcis.
-Så er vi der. -Ja.
Okay.
Sæt den springer tilbage og rammer mig i øjet?
Du fredsens.
Det var dig, der gjorde det.
Det var lidt bekymrende, ikke?
Lort.
"Gutter, jeg har en pil i hovedet."
Men de er ret gode.
Min pointe er, at James May på seks meters afstand
ramte forbi målet, ikke?
Og det var et stationært mål.
Ja, men jeg...
Det bliver... Vi skal køre rundt.
For at gøre tingene værre, kom der endnu en besked fra hr. Wilman.
"Bueskytterne skyder på jer
"fra hesteryg."
-Så vi bevæger os som målene. -Ja.
-Og de bevæger sig på heste. -Ja.
Ja.
På et dyr, der er bange for
papirposer, vind, regn, solskin, grus, dørhåndtag...
Chipsposer.
De rider og siger: "Ja, jeg har målet i sigte,
og så nyser hesten, eller den springer.
En pil i fjæset.
-Se bare. -Ja. Det vil jeg ikke.
Ja, det er jeg klar over.
Oppe på hr. Wilmans bane,
var tingene blevet begyndt at ligne Game of Thrones.
Så efter en lang diskussion mellem Hammond og mig
blev det besluttet, at James skulle begynde.
Om tre, to, en, begynd!
James' taktik var at køre langsomt,
fordi han ikke havde noget valg.
Her kommer en rytter.
Det hørte jeg.
Og det.
Gud, det er en...
James May er blevet til et pindsvin.
Åh, gud. Lad mig nå over linjen.
Du milde.
En, to, tre, fire, fem,
-seks, syv, otte, ni... -Seks, syv, otte, ni.
...ti, 11, 12,
-13, 14. -Tretten, 14.
-Din score, James May, er 14... -Okay.
...og du er i live.
Så var det Hammonds tur...
Tre, to, en, farvel!
...og i modsætning til James kunne han vælge sin hastighed.
Se, han laver støv.
Han håber, at han bliver usynlig i sin egen støvsky.
Gud. De skyder direkte på mig.
Gud!
Det var ikke rart.
Selvom nogle pile fandt deres mærke...
...så Hammonds brug af hastighed og kraft ud til at fungere.
Kun en på denne side. Skuffende.
Og den knækkede.
-Han har kun syv. -Fire...
-Fem, seks, syv. -Men så...
Vent et øjeblik.
Vent. En af dine skiver faldt af.
-Jamen... -Snyder.
Så hvad var det? Syv?
Ja, plus de tre, ti.
Han tabte et mål før slutningen, han får en straf på fire, 14.
Så vi ligger lige.
Er det de internationale regler for det her?
Du kan ikke bare tilfældigt give mig...
"Ja. Jeg er også enig, så du ved det."
-Tre mod én. -Ikke inkludere Nigel i det her.
Det har han lige gjort.
Så det er 14, 14. Fjorten at slå.
J. Clarkson, er du klar?
Ja, ikke glad, men klar.
Tre, to, en, kør.
Måske fordi de blev distraheret af min bils skønhed...
Kors.
Bueskytterne skød flere pile på bilen end på skiven.
Den er i forruden.
Få det til at holde op!
Selv om dette ville garantere en vindende score,
betalte Team Le-Seyde en høj pris.
Nigel Mansells hoved er faldet af!
"Se nu, hvad du har gjort."
"Jeg har fået en pil i kinden.
"Og mit hoved faldt af."
Skal vi lægge dine træffere sammen?
Okay. En, to, tre, seks. Du har vundet.
Jeg overlevede, Nigel Mansell blev halshugget,
-og min lysekrone er itu. -Den er ødelagt.
Og det er en sætning, ingen har sagt før.
Næste morgen slukkede vi alle vores telefoner,
så hr. Wilman ikke kunne skrive til os igen,
og vi satte kursen mod det sidste land, Slovenien.
SLOVENIEN
Okay, jeg har repareret mine lysekroner.
Men vigtigst af alt har jeg kirurgisk genmonteret Nigels hoved.
"Sikket liv, drenge.
"Det må jeg nok sige."
I mellem tiden var James igen i klynkehumør i sin hotrod.
Gud, jeg hader den.
Den er støjende, grim og lugter.
Jeg har fornærmet kvinder overalt,
jeg vil sige, og det er et stort felt af konkurrenter,
at det er den værste bil, jeg nogensinde har kørt på tv.
I mit liv, faktisk.
Den er ikke engang hurtig.
Det højest tal, jeg har set på speedometeret er 112,
og jeg ved, at det kun er omkring 105.
Men snart kørte vi ind i Slovenien,
hvor vi straks blev distraheret af landskabet.
Det er... Jøsses, det er spektakulært.
Hold da helt op.
Og snart indså vi, at disse bjerge ikke bare var smukke...
...de kunne også være nyttige.
Til at hjælpe os med at finde ud af, om James' hotrod
var så langsom, som han hævdede.
Hvor hurtigt har du formået at køre i hotrodden?
Måske 108 km/t.
108. Okay.
Lad os nu se, hvad den kan opnå i hænderne på en mester.
Her kommer han nu, faktisk.
"Lad os lade hunden se kaninen. Hvad har vi her?
"Der er kun en mand til jobbet, og det er mig med en pil i ansigtet.
"Jeg er klar til at gå."
"Nu har du en verdensmester her."
"En rigtig prof bag rattet."
Nigel, du har selvfølgelig en rækkesekser.
Men for lidt mere kraft har vi tilføjet lidt tyngdekraft.
108 i timen er tallet, du skal slå.
Vi ved, hvor hurtigt du kører,
for der er et display, der er forbundet til en fartmåler.
"Bare rolig. Jeg sprænger dørene af den måling."
"Se lige den her bilkontrol."
Er du klar, Nigel?
"Jepser. Klar."
Tre, to, en, kør.
-Han er på vej. -"Farvel, drenge."
-Nigel. -Til højre.
Selvom sammenstødet havde slået al Nigels hår ud,
formåede han at genvinde kontrollen,
og han smadrede James' fartrekord.
Men desværre kunne hotrodden afskrives.
Jeg har ikke set så ødelagt en bil, siden James kørte ind i en tunnel.
-Det er... Jøsses. -Den er ret bøjet.
Ja, Nigel.
Du nåede op på 143 km/t.
Fyrre kilometer hurtigere, end jeg har kørt.
-Flot. -"Jeg er ligeglad. Jeg siger op.
"Jeg hader det her job.
"Se bare, der er ingen værdighed.
"Okay, ven."
Han har kun arbejdet med os i tre dage.
Han var ikke med, folk vil sige:
"Kan du huske Mansell?"
"Han holdt ikke længe, vel?"
Vi må hellere undskyld til skiresortets ejere.
-Beklager. -Undskyld.
-Undskyld.
Undskyld.
PLANICA KRANJSKA GORA VERDENSMESTERSKABS-DALEN
Vi var tilbage på farten og lidt triste over, at Nigel var væk.
Men på den positive side
var vi kun nu 100 kilometer fra målstregen ved Bledsøen.
Og vores kollega smilede igen.
Hej igen, gamle kammerat.
Rart at være tilbage.
Bare jeg ikke sagde noget grimt,
for det mente jeg ikke.
Vent.
Stop ikke.
Da vi fornemmede, at banditten var ude på numre,
kørte Jeremy og jeg vores vej.
Crosley-sprøjt på vej. Her.
Farvel.
Jeg vil meget gerne nå Bledsøen, før det bliver mørkt.
Fordi jeg har hørt, at der er utroligt smukt.
Og ud fra, hvad vi har set i dag,
er standarden høj til at begynde med.
Vi åd kilometrene på silkebløde veje
og labbede Sound of Music-baggrunden i os.
Og som solen gik ned, nåede vi endelig vores destination.
Du godeste.
Det leverer da varen.
-Det må du nok sige. -Ja.
Hvis du malede det som en scene og præsenterede det for nogen,
ville de bare sige: "Nu overdriver du."
Du kan ikke have to kirker.
Bare én på en ø, og én der.
Og et slot på klippen.
Ingen steder ser sådan ud.
Men se, den er der bare.
Det er fabelagtigt.
Og jeg elsker farven på smeltet isvand.
Det er en smuk, smuk scene.
Vi kunne vente her på James.
Eller vi kunne finde, jeg ved ikke, en bar, en restaurant.
-Med udsigt... -Der vender mod det,
-og få en fræk lille øl. -Ja.
Det går jeg ind for, fordi som team
ville 66,6 % af os nyde en øl, mens vi kiggede på det.
Ja.
Desværre ankom Kaptajn Langsom først efter, det var blevet mørkt.
Så det tilføjer en halv pind, men den havde kun tre ben.
-Så det var for at... -May!
-Godaften. -Vi nåede allesammen frem.
Velkommen.
-Rart at se dig. -Tak.
-Du er her. -Det er jeg.
Vi har gjort en ting.
Vi har klaret os godt. Erobrede det.
Den eneste ulempe er, og jeg er ked af at sige det,
den udsigt, Bledsøen er... Ikke, Hammond?
Den er utrolig.
Udsigt beskriver det ikke. Det er en fest...
Han sagde, hans øjne har fordøjelsesbesvær.
De kunne ikke opsuge mere.
Jeg elsker søer, men intet konkurrerer med det her.
Synd, du gik glip af det.
Jeg ser det i morgen tidlig.
Det er et problem.
-Vi har fået en sms. -Hr. Wilman?
Ja. Flyet letter i morgen klokken otte.
Ja.
Men i din bil er det vel
-to en halv time væk. -Ja.
Og du skal afsted i god tid, når du tjekker ind.
Så vi har regnet på det.
-Ja. -Har du?
Der er intet at se på. Udsigten er væk.
-Du skal afsted kl. halv fem. -Virkelig?
Det er her, det bliver virkelig uheldigt.
-Du gik glip af det i aften. -Ja.
-Fordi det er mørkt. -Ja, er det?
Men du går glip af det i morgen, for det er endnu mørkere.
-Ja. -Så jeg går i seng.
Og det er en skam igen, for vi fik en lækker spaghetti bolognese.
Okay. Det er fint. Vi ses i morgen tidlig.
Vi ses i lufthavnen.
-Der er intet at se. -Vi behøver ikke stå op.
Jeg vil minde mig selv om det, før jeg går.
Næste morgen var jeg på vej, før solen stod op.
Kom så, din metalskiderik.
Jeg har endda min Crosley-T-shirt på. Kom så.
Jeg var faktisk stået tidligere op, end jeg behøvede.
For jeg ville efterlade en lille gave til brødrene Selvfed,
der havde set alt på turen, mens jeg intet havde set.
Det må være May.
Det er på et højere niveau.
Det er virkelig...
Også min.
-Hvad? -Han tog også mine.
Han er ond.
Han er også idiot, fordi jeg har to reservedæk på mine forreste skærme.
Jeg har et hjul, for det er en pickup.
Der må være ét.
For helvede!
De er falske.
-Hvad? -De er falske.
Der er ingen hjul i.
Hvad, dine hjulting?
Jeg kan se ind.
Det er din manifold, der er ingen hjul i.
Hvor er dit reservehjul?
Jeg har ikke ét.
Hvor har han gjort af dem?
Vi har ikke tid til det her.
Og så fandt vi dem.
Åh, gud.
Og endnu værre, motorbåde er forbudt på Bledsøen.
Så for at få vores hjul tilbage
må vi rekvirere noget, der hedder en robåd.
For helvede!
Det er ligesom Swallows and Amazons, bare lort.
Ja.
Jeg sidder den forkerte vej.
-Jeg har brug for en retning. -Ja.
Højre ned. Jeg ved det ikke. Jeg sidder den anden vej.
-Venstre lidt ned. -Hvad?
Velkommen tilbage, seere.
Jeg tror, jeg når det, hvis intet går galt med den gode bil.
Og jeg vil gerne minde jer om, at jeg ligger forrest.
724 kubikcentimeter,
75 år gammel, og jeg vinder.
Lort!
Jeg er inde i svømmeområdet.
Efter at have losset Hammond over i den anden båd
nåede vi i land med vores hjul.
Vi har spildt 45 minutter.
Det er jeg klar over.
Nej, lad være. Jeg kan ikke holde det i den vinkel.
Bremser, retter op, fletter. Tak.
Sikken god bil, den gode bil er.
Heldigvis for os kan hjul flyde.
Så efter lidt mere fedten omkring...
Kør!
Vi var endelig på vej.
Sækkepiber. Det kræver seriøs fart.
Seks liters V8. Det skal nok få mig frem.
Første opgave, indhent James May og kør ham af vejen.
Anden opgave, nå flyet.
Temperaturen er konstant. Olietrykket er godt.
Den her bil har kun ét job tilbage
efter sine mange år, at få mig i lufthavnen.
Det er det hele.
Hør den lige.
Fed acceleration.
Ja.
Nå.
Jeg er på jagt.
Forude stod jeg nu over for Crosleyens fjende nummer et...
...en bakke.
Åh, gud!
Jeg er nede på 25 km/t.
Kom nu!
Rul den ind.
Jeg trækker ham ind gennem hjørnerne.
Se lige her.
Kom nu!
Undskyld. Det skal gøres.
Så. James May gik glip af den store Jesus.
Han gik glip af krigsfangelejren,
gik glip af samtlige frokoster og middage på hele turen.
Og nu går han glip af flyet.
Og så, halvanden kilometer senere...
Du godeste!
Olielyset er tændt.
Temperaturlyset er tændt.
Alle lys er tændt.
Jeg... Jeg er...
Jeg overopheder.
Undskyld?
Der er tændt en masse lys.
Jeg er nødt til at stoppe.
Du godeste!
Og så var der én.
Har vi problemer?
Ikke glædeligt, men...
Åh, gud.
Jeg tror, problemet er...
Jeg tror ikke... Jeg ved, at problemet er,
at ventilatoren har ikke kørt.
Det viste sig, at lufthavnen kun var et par kilometer fra,
hvor Hammond brød sammen.
Her er det.
Flyveplads.
MARIBOR FLYVEPLADS
Jeg spiser deres frokost, deres drinks,
og så slænger jeg mig på deres pladser.
Men hr. WIlmans fly var ikke, hvad jeg forventede.
Det er... Jøsses.
Og det var allerede ved at taxie ud.
Lort!
Nej, se. Rampen er nede.
Rampen er nede.
Masser af jettryk.
Jeg er oppe!
Jeg er nede igen.
Andet forsøg.
Kom nu.
Baghjulene.
Jøsses!
Jøsses.
Hold da kæft! Mener du det?
Kom nu, bil.
Ja, ja, ja.
Gud!
Det slipper væk.
Gør plads.
Din skiderik!
Det var lidt sent.
Jeg skal gøre det denne gang.
Nej, vinduesviskere, for guds skyld.
Her kommer han.
Jeg kan ikke.
Skyd mig.
Skyd mig, Alan.
Kom nu.
Her kommer jeg.
Ja!
Lort!
Den starter ikke.
Kom ind, James.
Den kan ikke køre.
-Det kan ikke lette sådan, vel? -Nej.
Jøsses!
Kom nu, bil. Du kan godt.
Kom nu, James.
Det er godt, at landingsbanden
-er 40 km lang. -Det er jeg glad for.
Endnu længere end i Fast and Furious.
Meget længere.
Retter op!
Kom nu!
Ja, ja, ja.
Du almægtige!
James May nåede flyet!
Velkommen ombord!
-Tak. -Vi gjorde det!
-Vi gjorde det. -Hold da kæft.
-Vi gjorde en ting. -Det var ekstraordinært.
Åh, gud, jeg ved hvad...
Vi er kørt ind i et fly, der lige er landet.
-Jeg fik en besked. -Hvad?
Det er fra hr. Wilman.
"Vil i have kaffe? Jeg står ved BA's tjek-in."
Okay.
-Det er derinde, ikke? -Der.
Så alt det havde intet at gøre med...
-...turen. -Nej.
Og med den forfærdelige skuffelse er det tid til at runde af.
Mange tak, fordi du så med.
Vi ses næste gang.
-Der er nogen, der bliver sure. -Ja.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Lotte Udsen