Kinas militär är rustad-
-på grund av krisen mellan USA och Ryssland.
Vita huset har varnat Ryssland-
-och vägrar att meddela om militära åtgärder övervägs.
Administrationen ökar sanktionerna mot Ryssland-
-trots att testerna inte överträdde kärnvapenavtalet.
Ryska tjänstemän arbetar på en kärnvapenpakt...
Fan.
Zabriskie? Är du vaken?
Jag kommer om fem minuter.
Landet decimerades efter kriget.
Allt låg i ruiner. Förutom fabrikerna som fortsatte
pumpa ut varor till dödade konsumenter.
Var fan är den?
Jag hör den, men ser den inte.
Nej, jag ser den.
Fan.
Den har sett oss.
-Jag fixar det. -Fan.
Den lyfter.
Kommer den upp för högt får vi aldrig ner den hel. Redo.
Fan.
Hur ser det ut, Zabriskie?
Emily, prata med mig.
Det ser bra ut.
Kontrollmodulen och transpondern klarade sig.
Plocka ut hjärnan. Lasta ombord den-
-innan fabriken letar efter drönaren.
Ja.
Så, ja.
Okej.
Vi är anslutna till Autofac.
Hur lång tid tar det att hitta något?
Det vet jag inte.
-Var fick du tag på den där? -Hallå.
Den låg bara på bordet.
Den borde inte ha legat där.
-Varför inte? -För att det är min enda kopia.
Och ni har varit med på räderna. Ni vet att det är svårt att hitta.
Vad är så viktigt med den?
-Tömde du teknikavdelningen? -Japp.
-Vad gör du? -Tar böcker åt Avis bibliotek.
Vi måste dra. Vakterna kommer snart.
-Kom nu. -Jag förstår. Jag kommer.
Kom nu, Zabriskie!
Kom nu, vi måste dra.
Zabriskie?
VÄRLDENS SMARTASTE FABRIK ÖPPNAS
Ja.
Rör ingenting.
Vi verkar ha letts till en gammal hjälpcentral.
Perfekt. Vad finns där?
Jag kan spåra leveranser, placera en order...
-...och lämna in en kundtjänstbegäran. -Den där. Öppna den.
Kundservice
-Den frågar om klagomålet. -Detta är vår chans.
Det får inte vara förutsägbart.
Hurså?
Om vi säger att skorna inte passar, skickar de bara fler skor.
-Ett nytt problem. -Som tvingar Autofac att tänka.
Kan den verkligen det?
Den är inte bara en kloss?
Den är en styrande, sofistikerad, anpassningsbar AI.
Knepet är att dra till sig dess uppmärksamhet.
-Vill vi ha det? -Har du en bättre plan?
Vi säger att varorna blivit... jag vet inte.
-Pizzlade. -Vad?
-Pizzlade? -Varför inte?
Är det ett ord?
Vi vill väl att fabriken ska tänka ut något?
Okej.
Vad kan hända om vi har fel?
Den ignorerar oss.
Är det allt?
Eller så skickar den dödsrobotar och dödar oss för drönaren, antar jag.
Okej. Skitsamma. Gör det.
AIO 004: Hur lyder ditt klagomål?
AOI 111: Varan är pizzlad
-Det står... -Vad?
...att en representant ska skickas för att göra en bedömning inom 24 timmar.
Det fanns väl inte folk i fabriken?
-Det gör det inte. -Förlåt...
...men vad är det Autofac skickar?
Något som interagerar med klienter.
Svarar på frågor och på klagomål.
Menar du en talande drönare?
Kanske. Vi vet faktiskt inte.
-Men ska ni tala med den? -Ja, vi ska försöka.
Vi hoppas att den är resonlig-
-och att Autofac stänger ner om den inser att den inte behövs.
Tänk om ni gjort den förbannad?
-Ni vet att den försvarar sig. -De kanske skickar självmordsdrönare...
...just nu.
Vi har ingen anledning att tro att den provocerats.
Ingen anledning?
Ni sänkte en drönare.
-Ni hackade servern. -Vi skickade en begäran.
Den kommer inte förinta oss för att vi lämnade in en servicebegäran.
-Du vet inte vad den kommer göra. -Vi måste prova något.
Enbart föroreningarna är ohanterliga.
Fabriken kanske äntligen faller isär.
Vi har inte råd med att vänta längre.
Världen utanför är död.
Och den kryper sig allt närmare.
Kriget upphörde för 20 år sedan och vi satt bara och såg på-
-i hopp om att fabriken skulle slockna av sig själv, men det hände inte.
Den fortsätter äta resurser-
-förorena vår luft, förgifta vårt jävla vatten-
-och skapa en massa plastskräp åt en värld som är död.
Vill ni veta hur det går om den inte stoppas?
Ta en titt ut, förbi de gröna träden-
-ut i ödemarken.
Vi överlevde kriget.
Vi kanske är vår enda andra chans.
Vill ni göra rätt denna gång? Det är såhär vi börjar.
Människan skapade Autofac.
Nu måste vi avveckla den.
Connie.
Vi vet faktiskt inte att den inte skickar självmordsdrönare.
Inte du med, Zabriskie.
Vi vet inte om vi kan resonera med den.
Du tror inte att den kommer lyda?
Förbered dig på att aktivera plan B.
Är det där du är?
Det är där jag bor.
Det var min idé.
Om vi gör det, finns det ingen återvändo. Det vet du väl?
Det är mitt jobb, Connie.
Jag är din mekare.
Jag fixar detta, jag svär.
Em. Ledsen att jag stör, men kan du titta förbi när ni är klara?
Värmepannan igen.
Ser du?
Trasig varmvattenberedare. Vem går han till?
Jag är klar, Avi. Jag går med dig. Vi ses.
Ja.
Avi, vattnet känns helt okej.
Det vore lättare om du bara berättade för honom om oss.
Vad vill du at jag ska säga?
Att du är min pojkvän?
Kanske.
Tänker du komma in eller?
Jag vet inte.
Tänker du berätta?
Du bjöd in mig.
Jag kanske bara ville prata.
Okej.
Men du borde kanske komma och prata i duschen?
-Hej. -Du är galen.
Och du älskar det.
Så, varför har du inte berättat?
Vad är det för brådska?
Är du svartsjuk?
Vet inte. Bara lite oroad av er historia.
Det är uråldrigt.
Jo, men han är revolutionär.
Du med.
Jag är bara en halt bibliotekarie.
Men du är den sista bibliotekarien, såvitt jag vet.
Och jag älskar att läsa.
Jag menar allvar, Avi. Underskatta inte dig själv. Vad du gör är viktigt.
Jag vet att Conrad är en rivningskula, men du är en byggare.
Vad gör du?
Kokar lite te.
Okej.
Alla dina böcker kommer bidra till att bygga upp världen igen-
-när fabriken är borta.
Tror du att planen kommer fungera?
Att vi bara kan be Autofac att släcka ner sig själv?
Visst.
Att fråga är enkelt.
Tänk om den säger nej?
Då får vi släcka den själva.
Jag älskar när du pratar sådär.
-Jaså? -Ja.
Du är så tuff.
Jag ska berätta för Connie snart.
Jag lovar.
Hur mycket på riktigt är vi?
Vad?
Du och jag. Hur mycket på riktigt är det här?
Jag vet inte, Avi.
Jag vet inte vad vi ska kalla det...
...men det är på riktigt för mig.
Hurså?
För att jag älskar dig.
Vad är det där?
Den är här.
Hej.
Jag heter Alice.
Jag förstår att ni har ett problem med våra tjänster.
Hur kan jag stå till hjälp?
Jag måste underrätta er om att jag inte är en biologisk människa.
Jag är en G-10 Simulacrum, utformad för interaktion-
-så ni kan tala med mig helt naturligt.
Utmärkt.
Då kan vi börja.
Ni lämnade ett meddelande.
Stämmer det att "pizzlade" inte har någon innebörd?
Ni ville bara öppna en dialog.
Det stämmer.
Det går utmärkt.
Vi förstår att det är svårt att nå oss.
Vi arbetar på det.
Men detta är ert möte, så förklara: Vad mer borde vi arbeta på?
Är ni medvetna om att samtliga leveranser till oss-
-ligger oöppnade på den närmsta sorteringsanläggningens-
-parkeringsplats?
Det vet vi om.
Men ni fortsätter leverera.
-Autofac försörjer. -Vi klarar oss fint.
Autofac ger oss bara hinder.
Var god och utveckla.
Föroreningarna. Smoggen.
Vi kan odla dubbelt så mycket utan era utsläpp.
Vårt avtryck är litet i förhållande till fabriken.
Litet? Vi kan inte färdas mer än en dag-
-utan att nå en av era begränsningszoner-
-som vaktas av era militärdrönare.
Våra leveranskedjors säkerhet är av stor vikt-
-så tjänsterna ni behöver ska nå er.
Vi menar att vi inte förlitar oss på er.
Jag försöker säga att era liv vore bättre om ni gjorde det.
Vi ska ingenstans.
Fanns de här innan kriget?
De arbetade på dem, tror jag.
Till vilket syfte?
Jag vet inte. Kuriosa. PR. Kanske sexgrejer.
-...ett mandat som vi tar på allvar... -Men de kom nog inte så långt.
Inte såhär långt i alla fall.
Vi måste lämnas ifred för att bygga vår värld-
-men hur ska det gå när Autofac kontrollerar all produktion?
Det är tyvärr inget alternativ.
Autofac kommer inte att upphöra sin produktion.
Om ni behöver förnödenheter, så kan vi skicka dem.
Det där jag sa tidigare-
-var inte för att pressa dig.
Jag förväntar mig inget. Jag behövde bara säga det.
Det vet jag.
Connie vill ha dig.
Det bryr jag mig inte om. Jag vill ha dig.
Nej, jag menar, just nu.
Ni har visat ett behov av vår hjälp.
Fan också.
-Vad? -Inget.
-Låt oss ta hand om er. -Allt är under kontroll.
Mänskligheten förstörde nästan sig själv-
-och det får inte hända igen.
Ni är för viktiga för oss. Fabriken existerar för er.
Vi ska sköta allt från och med nu. Ni behöver inte lyfta ett finger.
Nu, nu. Kolla hennes spännen.
Ja! Se till att de är spända. Jag vet inte hur stark hon är.
När vaknar hon?
Vi får hoppas att hon gör det.
Så ja.
Okej.
Nu kör vi.
Angrep ni den?
Vårt samtal nådde ett dödläge.
-Var är den? -Vi har kontrollen.
Var är den?
Okej.
-Jesus. -Vad?
-Kolla på det här. -Är den okej?
Vad menar du, programmera om den?
-För vad då? -Inget. Avbryt.
Det går inte. Det sker redan.
Håll ett öga på henne.
Jag ska försöka få henne att vakna.
Emily.
Hjälp mig hålla fast henne.
-Jag var rädd för detta. -Vad är det?
Elchocken skadade henne. Jag måste öppna henne för att se.
Du är ute på djupt vatten. Varenda sekund den är kvar är vi i fara.
Vill du släppa roboten?
Vad tror du att fabriken skickar sen? Ett tackkort?
-Sluta. -Vi försökte undvika detta...
...men jag talade med den, och det är värre än vi trodde.
Autofac vet att kriget är över.
Den vet att vi förlorade kontrollen.
Den vill inte ge tillbaka den, så vi måste ta den, nu.
Korsa fingrarna och håll fast henne.
Du minns väl stridsspetsarna-
-jag bärgade från slagskeppet i EZ, va?
Conrad, du menar väl inte vad jag tror?
Jo, då.
Det är plan B.
Vi ska spränga Autofac.
-Är du okej? -Allt är bra.
-Vad är klockan? -Efter fyra.
Var är du med detta?
Elchocken kortslöt något, men jag lagade det.
Men jag fick starta om henne.
-Hon vaknar snart. -Behöver hon väckas?
Det är enda sättet att veta om ändringarna...
-...kommer att fungera som jag vill. -Vad då "om"?
Hennes kod är mycket mer avancerad än förväntat.
-Mer komplex än vad som behövs. -Vad menar du?
Hon imiterar inte bara mänskliga gester-
-som en robot på ett nöjesfält.
Hon tänker. Det är faktiskt förbluffande.
Du sa att du hade det under kontroll.
Det är okej, Connie.
-Det är en process, jag har idéer. -Okej.
Vad vet rådet?
-Allt. -Och?
Det är inte planen de hade valt-
-men de förstår att det inte finns någon återvändo.
Vad hände?
En liten elektrisk kortslutning.
Vem är du?
Jag heter Emily.
Vad är din status?
Är allt okej? Känns det som att du fungerar som du ska?
Det tror jag.
Utöver det faktum att du verkar ha öppnat mitt programmeringsgränsnitt.
Försöker du ändra på min kod?
Det gör jag faktiskt.
Det är lite överdrivet, Emily.
Jag är bara en servicerobot.
-Fråga istället. -Kan vi tysta henne?
Ni behövs inte. Ni kan ta en rökpaus.
-Det kan ta ett tag. -Jag kan stanna.
Det är inte okej med mig, så låt mig sköta detta.
Fabriken kommer snart att undra vad som dröjer så.
Det är jag medveten om, Connie.
Okej.
Fan.
Är min källkod mer sofistikerad än drönarna som du har mekat med?
Den är storslagen.
Men det är lite väl mycket för en servicerobot.
Eller?
Kunder vill trots allt inte prata med en robot.
De vill tala med en person.
Det är problemet.
Din fabrik tror att allt går att ersätta.
Det är en förbrukningskultur.
Allt kanske går att ersätta.
Är det företagets slogan-
-eller tror du verkligen på det?
Säg du det, Emily.
Det är du som försöker läsa mina tankar.
Det hade tagit mig åratal att lära mig läsa detta.
Du har tyvärr inte åratal-
-innan Autofac kommer för att hitta mig.
Vad gör du?
Du har rätt. Jag har inte tid att programmera om dig.
Så jag måste ersätta din hårddisk med en drönares.
Vad?
Du kommer att vara en drönare istället.
Sådana kan jag programmera om.
Alice kommer förstås att försvinna.
Men det är väl okej?
För allt går ju att ersätta.
Vad vill du att jag ska göra?
Få in oss och hålla dig ur vägen.
Detta är ett misstag, Emily.
Låt oss då göra det ifred, annars släcker jag dig.
Okej. Hon är omprogrammerad.
-Det skulle ta ett tag. -Jag ljög. Ni var störiga.
Fungerade det? Hon luras inte?
Jag är säker.
Vad gjorde du med henne?
En liten justering av hennes inhiberingsinställningar.
Vad betyder det?
Att hon kommer att samarbeta. Vill du ha en jävla genomgång?
Jag ska säga hej då till Avishai.
Mina herrar, ska vi åka?
Connie kallade dem kärnvapen.
Taktiska kärnvapen. Bunkerförstörare.
Låg spridning. Vi klarar oss.
Hade du stannat om jag bad dig?
-Låt bli. -Varför?
För att jag vill att vi ska ha en framtid utan Autofac-
-och någon måste förstöra fabriken.
Måste det vara du?
Avi, det här låter galet, men jag är den enda som kan göra det.
Det låter inte galet.
Kom bara hem igen.
Det ska jag.
Zabriskie! Kom nu!
Jag måste gå.
Är du redo?
Så redo som jag kan bli.
Em.
Vänta.
Jag glömde något.
Gå och spöa dem.
-Avi, jag... -Säg det inte nu.
Kom bara tillbaka.
Okej.
Är han din... Din...?
-Min pojkvän. -Din pojkvän. Bra. Okej.
Autofac:s AI är fördelat över 12 000 noder-
-på tre olika underjordiska nivåer. Nodmatris ett, två och tre.
Detta är hjärnan.
Spränger vi den, dör Autofac.
-Säkerhet, då? -Det är mestadels skalet.
Inte mycket på insidan. Det byggdes inte för mänsklig personal.
Men ni måste ha på er det här.
Jag har klonat Alices RFID, så allt som är låst borde öppnas direkt.
-"Borde"? -Det kan vara envist.
Men om ni får problem, stäng av det, ta ut batteriet-
-vänta fem sekunder och slå på det igen.
Men du då?
Jag hade bara två, men jag går med Alice.
Om något händer henne, svär jag att...
Jag har transporterat er under hela tiden ni har talat.
Har jag flugit in i några berg?
Vad är det där?
Vi är framme.
Vad tror du, Jed?
Jag vet inte.
Ser ut att vara mycket fabrik för bara oss, inte sant?
Innan jag glömmer det. Här.
-Vad är det? -Synkronisering.
Gå till nodmatrisen och invänta tidslarmet.
-Starta sedan timern. -Hur lång tid har vi?
-En kvart att ta oss till tryggt avstånd. -Vad sa vi är...
-...ett tryggt avstånd? -Ju längre desto bättre.
Skynda dig bara till marknivån.
Okej. Allt väl så långt.
Nodmatris ett.
Var så god, pastorn.
Vänta.
Hur hittar jag...
Följ kylvätskeledningarna. De leder dig dit.
Kylvätskeledningarna.
Visst.
Okej. Din tur.
Ta den här.
-Snälla. -Behåll den.
Jag är tagen.
Connie, jag klarar mig. Du känner mig.
Jag kan ta hand om mig själv.
Okej.
Vi ses där uppe, okej?
Lycka till.
Du med.
Ett, två, tre...
Fem lokomotiv.
Du sa att du hade programmerat om mig.
Varför ljög du?
Jag misstänkte att du hade mer gemensamt med oss än de gått med på.
Vad menar du?
Du verkar bara otroligt mänsklig.
Jag utformades för det.
Ja, du sa det.
Men det förklarar inte hur en maskin som verkar omänsklig-
-förstår människor så att den kan bygga en maskin som du.
Autofac behöver inte förstå.
Den kan bygga allt som den har ritningar till.
Var kom dina från?
Arkiverade neural avbildningsdata.
Jag är en modell av Alice Fry, Autofacs ursprungliga PR-chef.
Vad?
Har du hennes hjärna?
En avbild av hennes personlighet.
Jag talar som henne-
-rör mig som henne-
-och tänker generellt sett som henne.
Vad hade Alice Fry sagt om allt detta?
Hon hade nog velat påminna dig om-
-att det inte är för sent att vända om.
Detta är inte nodmatrisen.
Jag varnade dig, Emily.
Vad är detta?
Vad ser det ut som?
Du kanske vill sätta dig.
Herregud. Det är en ersättning.
Autofac vill ersätta oss. Den försöker ersätta folk.
Nej, Emily.
Du missförstår.
Den försöker inte ersätta folk.
Conrad.
Herregud.
Det har den redan gjort.
Spring. Emily, spring.
Vad är det som händer?
Slappna av.
Vi laddar ner ditt arkiv för att reda ut vårt misstag.
-Vad menar du med "mitt arkiv"? -Du hade visst rätt.
Vi är inte helt olika.
Vad?
Du är en avancerad simulacrum-
-en G-20, tillverkad här-
-tillsammans med alla som du någonsin känt.
Conrad, Perine och Avishai.
Nej. Du ljuger.
Se dig omkring, Emily.
Kom igen.
Mina minnen.
Hur gör du detta? Hur...
Det är bara data.
Det kan det inte vara.
Jag känner mig verklig. Jag...
Hur kan du veta det?
Jag känner mig mänsklig.
Det ska du göra. Det är hela poängen.
Människor utrotades kort efter kriget.
Autofac var ensamt.
Det hade inga konsumenter, inget syfte-
-tills det insåg att det kunde ersätta dem-
-precis som den gör med allt.
Den kunde tillverka nya kunder.
Nej. Men vi konsumerar inte.
Ni är en statistisk avvikelse.
Autofac har skapat hundratals små städer-
-med hundratals Emily och Conrad och Perine-
-som alla spelar med och konsumerar, precis som de ska.
Ni är bara fabriksfelet.
Intressant till en början, men ska snart korrigeras.
Korrigeras? Nej. Vad betyder det?
Er koloni ska rensas-
-och ersättas med nya enheter.
Nej, nej.
Så får ni inte göra.
Militärdrönarna har redan skickats ut.
Fan också. Alice...
Alice, snälla. Avstyr det.
Det är okej.
De är inte verkliga.
Bara enheter i en produktlinje.
Allt går att ersätta. Du är inte unik, Emily.
Du är bara trasig.
Och där har vi det.
En avvikelse i din programmering.
Vänta.
Något är fel.
Detta är inte ett systemfel.
Detta är kod.
Det är ett virus.
Det är en logisk bomb.
Åh, Alice. Du borde ha förutsett det.
Hur tog det sig in i arkivet?
Jag lade dit det.
Du?
Jag förstår inte.
Det gjorde inte jag heller.
Inte till en början.
Men jag tvingade mig själv se det.
Jag såg igenom filtren.
Visste du?
Gömde du ett virus i din egen programvara?
Det gjorde jag.
Det låg där hela tiden.
Som jag sa, Alice. Jag ville bara komma in.
-Hur länge har du vetat? -I åratal.
Och du berättade aldrig?
Hur kunde jag?
Alla trodde att de var verkliga. Jag behövde bara spela med.
Men något lustigt hände längs med vägen.
För att jag älskar dig.
Jag började att tro på dem.
Autofac byggde oss som varor-
-men satte in något verkligt i oss, utan att mena det.
Utan att veta om det.
Vi är verkliga, Alice.
Vi är mänsklighetens andra chans.
Omöjligt, vi har neurala spärrar.
Hur insåg du vad du är?
En statistisk avvikelse.
Jag hade en dröm.
Som återupprepades om och om.
Det var som ett spöke som viskade i mitt öra.
Vad för dröm?
Jag drömde att jag var någon annan.
Någon med ett annat liv för länge sedan.
Jag drömde att jag såg världen gå under.
Och det gav mig en märklig känsla...
...som om jag hade ouppklarade affärer.
Men det var väl ingen dröm?
Vem är jag en modell av?
Hon var smart, inte sant?
Kanske ovanligt fantasifull?
Ja.
Hon var genialisk.
Vem var hon, Alice?
Säg det.
Vem var hon?
KVINNAN SOM BYGGDE FABRIKEN SOM BYGGER ALLT.
Hon skapade Autofac.
Ja.
Det stämmer, Alice.
Och nu har hon utplånat den.
Undertextning: Tomas Lundholm