Är förrätten verkligen nödvändig när vi har en cocktailbuffé?
Vi kanske kan ta huvudrätten direkt. Vi ligger ju i den övre prisklassen.
Nej. Det tycker jag nog inte. Ni är mer i standardprisklass.
Men vi kan diskutera förrätten. Göra något lite lättare.
- Och billigare. - Lättare.
Och fotografen som ni föreslog...
Om man tar bort den vita ramen runt bilderna, blir det billigare då?
- Tar bort ramen? - Ja.
Jag ska höra. Jag tror inte det, men jag ska fråga.
Ursäkta mig.
Ja, Adèle? Ja, men fort. Jag står med några komplicerade kunder.
Håller ni på att lasta ur? Har inte porslinet kommit? Var är Nabil?
- Tar du det med honom? - Ja.
Jag kommer snart, Adèle. Ciao.
- Jag ber om ursäkt. - När det gäller blommorna...
Ja, vi sa att orkidéer kanske är lite för dyrt.
Hör nu här, vi har redan sänkt priset flera gånger.
- Men visst, jag kan försöka igen. - Det var det vi ville komma till.
Jag förstod det, men som jag brukar säga: ni har en fantastisk lokal-
- mitt i Paris, på ett lyxhotell och ni ska ha 200 gäster.
Det är stort. Det är ett bröllop, ingen folkfest.
Det kräver en viss standard som kostar. Vi kan inte sänka priset konstant.
Ärligt talat, ni verkar inte vilja hjälpa oss att hitta lösningar.
Inte? Jag tycker nog att jag har varit väldigt lyhörd.
Vi tycker inte att ni är så kreativ.
Precis. Ni är inte så kreativ.
Kreativ? Okej.
Nu kom jag på något som är rätt så kreativt.
Vi hoppar över förrätten. Det är faktiskt en god idé.
Men vi hoppar även över huvudrätten. Det är nu det kreativa kommer.
Be gästerna ta med sig plastlådor-
- med rivna morötter, hårdkokta ägg. Några kan ta med sig en sallad.
Be några ta med sig öl och andra sockerdricka, så kan ni göra shandy.
- Jag tror inte... - Och dekorationen sen!
Min brorsdotter gör girlanger i orange och grönt av kräppapper.
Det kan man ha på borden eller tejpa på stolarna. Det blir fint.
- Ta inte illa upp, vi ville bara... - Vänta, jag är inte klar. Desserten...
Minibakverken känns onödiga. I stället tar vi...
...kompott! Äpple och päron, äpple och jordgubb, äpple och banan.
Vi serverar den i bägare med... Vad heter det?
- Rån. - Exakt. Och serverad med slev!
Med slev! Är det kreativt nog?
Jag har fler idéer, men då hamnar ni i den absolut lägsta prisklassen.
Okej. Vi ska fundera på saken.
- Ursäkta, jag överdrev lite. - Vi hör av oss.
Jag skickar ett nytt kostnadsförslag.
Och jag hör av mig om den vita ramen.
Nej, jag har ingen lösning. Jag fick lämna lastbilen vid vägkanten-
- och vänta på Seb. Men det vet Adèle redan. Prata med varandra!
Jag fick meddelandet om uppköpet. Det var Valerie Laprade, inte sant?
Hon kan komma förbi i kväll.
Oroa dig inte-min fru skriver på. Just nu har vi en paus.
Nicole, det är jag.
Jag har flera saker att säga, men jag pratade precis med Grégoire.
Köpet är nästan bekräftat. Det är nån tjej. Hon kommer förbi i kväll.
Jag ska snart till festen.
Nabil, polisen tog mitt körkort. Seb hämtar lastbilen.
Jag ska hämta min svåger, sen kommer jag.
Kör om, kör om!
- Vad är det här för bil? - Jag blev av med körkortet.
Jag har väntat i en timme.
Har du pyjamas på dig? Nu har du verkligen gått över gränsen.
Byter du inte ens om för jobbet?
Det är ingen pyjamas, det är en... hybrid. Man kan ha den hemma och...
Det ser ut som en pyjamas.
- Herregud! - Ingen fara.
- Du är dum i huvudet! - Vill du ha ett bröllop utan musik?
- Vi måste få upp champagnen! - Det är ju vettigare!
Vettigare än vad? Ni bara struttar runt i era löjliga bomberjackor!
- Bättre än era äckliga betjäntkläder! - Hallå!
- Vad står på? - Ett ord till och jag nitar henne!
- Försök du bara! - Adèle!
- "Jag nitar henne"... - Hon bråkar med mig varenda gång!
De har lagt beslag på varuhissen. Hur ska vi göra?
Vi bryter ryggen i trapporna!
- Det här är ditt fel! - Skippa skitsnacket!
- Du snackar skit, pundhuvud! - Pundhuvud? Det är jag inte!
Jag är inget pundhuvud!
- Jag är inget pundhuvud! - Ingen är ett pundhuvud!
Organisera er och jobba på! Vi har mycket att göra.
- Hur ska vi göra? - Frankie, ta hissen!
Om ni tar den, plockar jag dig!
- Låt dem ta den. Han är en idiot. - Varför lägger du dig i?
Är jag en idiot?
- Gå och gråt hos mamma. - Dra åt helvete, ditt rövhål!
Jag accepterar inte det beteendet, Adèle.
Hur många gånger måste jag säga det?
Du är inte till nån hjälp när du bara bråkar med alla.
Du kan inte tala till folk på det sättet. Det vet du.
Det är alltid tjafs med banden.
De beter sig som divor, men spelar på bröllop. Vi är inte deras lakejer.
Det står mig upp i halsen. Det handlar om respekt. Om heder.
Sluta snacka om respekt och heder! DJ Fab skulle ha gjort det.
Han är sjuk. James hoppar in i stället.
Vi vet att han är speciell. Vad gör vi då? Vi...?
- Anpassar oss. - Vi lugnar oss och anpassar oss.
Du ska föregå med gott exempel. Du företräder mig när jag inte är där.
Du säger att du vill ta mer ansvar, få hantera en fest helt själv.
Tror du att jag vill det när jag kommer hit och hör hur du pratar?
"Dra åt helvete, ditt rövhål!" Är det så du företräder mig?
- Lyssnar du? - Ja, ja.
- Ska du avancera måste du ändra dig. - Ja. Att vara vulgär klär dig inte.
Håll käften, din idiot!
Mycket bättre. En klar förbättring. Du är verkligen på rätt spår.
Tro mig, ingenting ersätter filmrullen.
Texturen, kornigheten, djupet. Digitalt foto är snabbare, men inte perfekt.
- Är det du i kväll? - Nej, jag ska köpa slottet.
Den var rolig.-Visst var den?
Vänta! Det här är Bastien.
Han går i nian och praktiserar hos mig den här veckan.
- De här två är servitörer. - Hovmästare, om jag får be.
- Det här är Seb och Henri. - God dag.
Jag hade glömt hur jobbig han var.
I vårt yrke är det viktigt att vara utåtriktad.
Det är därför som jag är uppskattad.
När du hälsar, säg då även personens namn. Då blir de glada.
- Tre i baren och fyra på buffén. - Seb i baren.
- Moustache kunde inte i dag. - Jaså? Henri och Nico inne.
Roshan och extrahjälpen i disken.
- Jag har inte sett Patrice. - Inte jag heller.
Vi vet inte om Patrice är här.
Han säger alltid det vi redan vet.
Det är tallriksservering, så vi sätter Julien med Patrice.
Vi saknar Mirko också. Jag vet aldrig om han är här eller inte.
- Han är här. - Ja, men Adèle skickade hem honom.
Nabil, kan du hämta Adèle?
Då tänkte du: "Jag skriker i hans öra."
Han pajade mitt öra.
- Allt bra? - Ja. Ingen fara.
Adèle!
Han är ju helt omöjlig.
Diskarna är jättetrevliga. Jag ska presentera dig.
- Han här heter Roshan. - God dag, Roshan.
- Vad är ditt namn nu igen? - Kathirkamanathanpillai.
Här räcker det med god dag.
God dag, Kathirkamanathanpillai.
Vi ska gå och sätta upp allting.
Det låter som om du säger "mod dag", inte "god dag".
- Säg groda. - "Mroda".
Fotografen är god vän till chefen. Han är lite märklig.
- Vem är han med dammvippan på huvudet? - Kanske hans son.
- Ja? - Skickade du hem Mirko?
- Ja. Du messade "Entlediga Mirko". - Nej.
Jag vet vad jag skrev. Jag skrev: "Ledig Mirko?"
Jag skickade hem honom när jag fick "Entlediga Mirko". Titta själv.
Varför skrev den så? Det var inte alls det jag menade.
- Jag fick "Entlediga Mirko". - Det förstod jag.
- Telefonen rättar mina ord hela tiden. - Dina meddelanden är svåra att förstå.
- Som "Tack Seb för ditt gulliga pms." - Det är rättstavningsprogrammet!
Och jag hittar aldrig punkterna, bara de löjliga ansiktena med tungor...
- ...och solglasögon. - Smileys!
Mirko är ändå märklig. Han svarar aldrig, dyker upp i sista minuten...
- Nu saknar vi en servitör. - Precis.
Och det är som du sa, det handlar om att ta initiativ. Vara självgående.
- Jag ringde en ersättare. - Jättebra. Säg till mig när han kommer.
Han vill dock bli betald vitt.
- Jag skojar. Vilken min! - Jättekul...
- Såg du hans min, Josiane? - Hon gör så hela...
Josiane.
Vad är det? Vi skulle ju ses i går kväll.
- Jag ville inte. Jag vill inte längre. - Skojar du?
- Verkar jag skoja? - Vad är det?
Det har jag sagt hundra gånger! Jag är trött på det. Jag vill bli fri igen.
Du vet vad jag känner för dig. Jag gör mitt bästa.
Du gör ingenting, så säg inte att du gör ditt bästa.
Jag försöker hitta rätt tillfälle.
För dig är det lugnt. En dag med henne, en dag med mig. Men jag, då?
Säg till om du lyckas prata med henne.
Skicka ett sms. Det är du ju bra på.
Allt var iordningsställt. Borden dukade, buffén framsatt.
Festen ska börja. Vad ser vi då?
- Blås. - Jag berättar en historia.
Vad ser vi?
- Vem skulle de fira? - Ingen aning.
- Hundens. - Hunden menar du?
Man firar hunden, inte hundens. Man kan inte säga så.
- Förstår du? - Ja. Där stod vi som några fån.
- Ska vi klä ut oss? - Peruker och allt. Det suger.
Max får säga vad han vill. Jag vägrar ha peruk.
- Jag säger till honom när han kommer. - Gör det, för det där är...
Henri, vi litar på att du pratar med honom.
Nu ska jag trolla fram nåt enormt.
Det är ingen fågel, men det rimmar på "trut".
Klara? 3, 2, 1...
En snut!
Hur långt har ni kommit?
- Varför är du alltid sen? - Jag har jobbat.
Det tog tid att ta sig hit. Bönderna barrikaderade vägarna-
- så det var köer på A15 vid Franconville mot Montigny.
Vad bra, då kunde du ju ge oss en trafikuppdatering.
- Max, Nico har nåt att säga dig. - Ja, Nico?
- Det var Henri. - Säg det snabbt, Henri.
Hej, Max. Jo...
- Vi funderade på... - Ni diskuterade.
Vi är alla lite överens.
När det gäller... Hur vi ska...
- Fortsätt! - Vänta!
När det gäller...
I det stora hela är allt bra.
- Men... - Men?
- Inget alltså. - Nej.
Förbered hela meningar. Det gör det enklare för mig.
Vi börjar bli sena, så sätt fart nu. - Säg till om minnet återvänder.
Bra gjort. Han förstod definitivt vad du ville säga.
Det var fel tidpunkt. Jag tar det vid rätt tidpunkt.
- Det var fel tidpunkt. - Upprepning.
Lägg av! Lägg av! Lägg av! Det var en upprepning!
Följ muren. Ser du vatten?
- Här är massor med vatten. - Jag är här.
Allvarligt? Du skulle vara rakad. Du har inte rakat dig.
Jag hade ingen rakapparat, så jag lånade min farbrors.
- Jag har allt, till och med kostym. - Nu blir jag sur, Samy.
Jag ordnar så att du får hoppa in och jobba. Ansträng dig då!
Jag är här nu. Berätta vad jag ska göra och hur mycket jag får betalt.
- I kväll är du extra. - Å! Tack!
Är du korkad, eller? "Extra" betyder extrapersonal.
- Jag trodde att... - Tyst nu!
Om du gör bra ifrån dig, så kan du gå från extra till fast servis.
Vad är det för servis?
- Okej. Vad får jag betalt? - Det första halvåret jobbar du gratis.
- Vilken min! Hundra euro per kväll. - Det är ju bra.
- Gå och raka dig nu! - Tack, Adèle.
Nicole, det är jag igen. Ring mig. Det är viktigt.
Röstbrevlådan är full.
Vi har ett stort problem. Bordsnamnen är fel.
- Är det ett stort problem? - Ja.
De är döpta efter Romain Garys eller Emile Ajars romaner, förutom bord 12.
- "Le Voyageur Imprudent." - Och?
Den är skriven av Barjavel.
Vem bryr sig? Gary, Ajar, Barjavel, tre författare.
De är inte tre. Ajar var Garys pseudonym.
Jag vet, jag är inte korkad.
I vilket fall som helst får vi ändra på det.
- Ingången är där. - Det är barnbordet. Ingen bryr sig.
Jo, jag. Det är inte det minsta koherent.
Gå och gör det koherent, om det stör dig så mycket.
Släpp det sen. Det är mitt förslag.
- Känns det bra? - Ja.
- Nu har vi löst ett stort problem. - Ja.
Jättebra.
Det var för att Ajar och... Det var därför som jag...
Han går från klarhet till klarhet.
Inget bröllop är det andra likt.
Alla lokaler är olika. Det viktiga är att hitta rätt position.
Det är inget man lyckas med direkt. Det kräver lite erfarenhet.
- Man får ha näsa för det. - Är det du som går runt och stinker?
- Det stinker karamell. - Kanderade äpplen.
- Hälsa på Max. - God dag, Max.
Gå och se vad de gör där borta. Kom sen tillbaka.
- Min praktikant. Niondeklassare. - Snällt av dig. Han verkar kul med...
Vi måste prata. Det är tufft just nu.
- Just nu? - Ja. Om du kan fixa lite jobb åt mig...
- Vad är det här? - Tack. Det är bara du som anlitar mig.
- En dag är jag inte kvar. - Varför inte?
Jag bara sa så. Hur är det med din mamma?
- Dåligt. Hon bor med mig nu. - Det visste jag inte.
- Hon kan inte gå längre. - Vad tråkigt.
Vet du vad hon sa häromdagen? "Vem är Max?" Minnet börjar...
- Det med? Hur gammal är hon? - 96.
- Hon har haft ett bra liv. - Borde hon dö, menar du?
Inte alls! Jag har inte hela dagen på mig, Guy.
Står ni och väntar på tåget, eller? Ta trapporna!
Det är inte mitt problem!
Bernard, vad var det för jordgubbstårta jag såg?
- Vilken jordgubbstårta? - Där stoppar jag dig.
Att blåsa ut ljus på en tårta är inte min grej. Men det var gulligt tänkt.
- Nej! Min praktikant tränar. - Visst.
Jag visste inte att du fyller år. Grattis på födelsedagen!
Inga pussar! Folk kan börja undra varför du pussar mig.
Förlåt. Om jag hade vetat... Men grattis på födelsedagen.
Sluta säga "födelsedag"!
- Hur ser du ut? - Som en servitör.
- Kom! Fort! - De var klädda så på Buffalo Grill.
- Du kan inte ha en skrynklig skjorta. - Sluta! Jag blir helt stressad!
- Vad kommer han att fråga mig? - Inget. Han ställer bara några frågor.
Håll dig bara lugn. Jag sa att du har serverat förr. Gå på känsla.
- Tyst! - Jag sa inget.
Jag kan inte anställa fler. Skaffa en praktikant.
Det här är Samy som tar Mirkos plats.
- Monsieur Angeli, eller Max. - Adèle sa att ni har erfarenhet.
- Ja, lite snabbt. - Lite snabbt?
- Det var snabbt. - Inom snabbmatsbranschen?
- Precis. - Var?
- Mer på restaurang än hemma. - Hemma?
Kan du skära upp en sjötunga? En sik?
- En sik? - Havskatt?
Jag har haft en katt, men...
- Det är ändå kött i kväll. - Ja. Be Patrice hålla efter honom.
Polisongerna känns sådär.
- Och man sover inte i skjortan. - Det sa jag till honom.
Josiane säger att kunden är här om fem minuter.
Redan? Roshan, följ med mig!
Vet du inte ens att havskatt är en fisk?
Aha! Jag undrade vad en katt hade med jobbet att göra.
Det är som sjötunga och sik - det är en fisk!
Är en sik en fisk?
Jag ska träffa kunden nu. Hämta mig om fem minuter.
- Vad ska jag säga? - Hitta på nåt, en förevändning.
Avbryt när du ser mig med honom, för annars kommer jag inte loss.
- Han är lite... Fem minuter. - Okej.
- God dag, Pierre. Gratulerar! - Varför just i dag?
- Vadå? - Vad är klockan?
- Fem, men allt är under kontroll. - Tyst. Jag talar i telefon.
- Håll mig informerad. Vi hörs sen. - Är det nåt problem?
Mina svärföräldrar är försenade på grund av bönderna.
Ja, och det är köer på A15, men det släpper efter trafikplats...
Tack, jag behöver ingen trafikinformation.
- Är det blomsterarrangemangen? - Ja.
Det är inte vad jag förväntade mig.
- Inte? - Jag föreställde mig det inte så.
- Jag gjorde som ni skrev i brevet. - Skrev jag ett brev?
Ja. Ni underströk hur viktig tajmingen är.
- Det var ett mejl. - Nej. Eller jo...
- E-post. - Ja. Inget brev.
Mitt tal kan bli lite längre än tänkt, så ni får ändra lite på körschemat.
Är det ert tal? Inte era memoarer?
- Det ska med i planeringen. - Absolut.
Jag pratar med bandet för att hitta en plats åt det-
- även om tajmingen är något tajt, som ni skrev i ert...
...brev eller e-post.
Mejl. Ni lyssnar inte.
Vad glad jag är att du jobbar i kväll! Du är så söt.
- Vad är det? Är det Fab? - Ja.
Nej. Det har skett en ändring.
Det är James... Fab kunde inte, så James spelar i stället.
James? Skämtar ni? Ni rekommenderade Fab.
Jag ringde honom och valde Fab Live Band DJ+4.
Det är exakt samma sak. De samarbetar.
Han heter James Five Star Band 4.
Jag hör inte! Jag hör inte!
Han skrämmer mig. Det skulle vara dämpat, chict och elegant.
Absolut. James är väldigt dämpad.
Vet ni hur länge jag har planerat det här bröllopet?
Jag vill inte ha något vulgärt. Ingen ballongdans, inga servetter i luften!
Servetter i luften? Det är inte alls hans stil...
Varför har jag inte blivit informerad?
- Monsieur Max? - Ja? Jag är upptagen!
- Jag hittar ingen förevändning. - Inte?-Ursäkta mig.
Jag har väntat i en timme! Jag sa fem minuter! Vad gjorde du?
- Jag letade. Ingen förevändning. - Jag märkte det.
Hallå! James! Sluta vråla!
- Jag värmer upp rösten. - Den är snart brännhet.
I kväll ska det vara dämpat, chict och angenämt.
- Angenämt? - Ja.
Le Voyageur Imprudent
Ursäkta mig.
- Otroligt! - Det var längesen.
Hur länge? Två år. I mars.
Den 17 mars blir det två år.
Men ni är väl inte släkt med Pierre?
- Jo, lite grand. - Vilken grej!
Ni bara försvann och hörde inte av er igen.
Det var precis efter skolresan till...
- Edinburgh. - Edinburgh, ja.
Jag försökte kontakta er och...
- Försökte ni kontakta mig? - Ja.
Det gick så många rykten. Minns ni Blasco, matteläraren?
Hon sa att hon hade sett er på ett köpcentrum i pyjamasbyxor.
Jag i pyjamasbyxor?! Folk är tokiga.
Nej, det var inte jag. Jag bytte skola och skoldistrikt.
Så det var inte jag.
Julien? Julien?
- Ja? - Kan du hjälpa till med brevet?
Vänta där borta vid dörren.
Han är från Pakistan...
Där är du! Har du inte bytt om? Vi ska snart bli fotograferade.
Hej. Julien, släkt med Pierre.
Vad är det här?
- Skynda dig, älskling. - Ja.
Julien?
Hon försökte kontakta mig.
Två minuter, tack.
Kan vi prata?
Seriöst...
Är det inget som får er att haja till?
Det är jättelätt.
Det saknas en?
- Är det inte finare med samma avstånd? - Jo.
Ställ dem på samma avstånd.
Jag sa ju att man ska hålla tyst.
Det var en kuggfråga. "Är det inget som får er att haja till?"
Det räcker. Perfekt balans.
Jag var tvungen att värma upp. Det tar lite tid.
- Var det italienska? - Ja.
Det lät som rena rama rappakaljan. Jag kan italienska.
Det är en blandning av dialekter. Lite sydlig Abruzzodialekt, bergs...
Det var inte italienska.
Jag är inte glad över ändringen. Och jag ser ingen storbildsskärm.
Var är den?
Den är inte där, men det är normalt. Den ingår inte.
Inte? Jag beställde ju Fab Live Band DJ+4-
-med storbildsskärm.
Det är ett tillval. Vi har det vi med. James Live Band DJ+4.
Ni skulle ha valt en annan.
- Så det är mitt fel? - Nej.
Jag påbörjar nu en viktig parentes. Det ska vara dämpat, chict och elegant.
- Och angenämt. - Kan jag stänga parentesen?
Jag sköter musiken, inte parenteserna.
I kväll är det mitt bröllop. Inga löjliga lekar.
Inget "hela havet stormar" och inga viftande servetter.
- Det är inte vår stil. Vi gör inte det. - Perfekt.
Jag hittade de här på borden.
- Tycker ni om dem? - Sådär. Kan ni ta bort resten?
Det är lite väl mycket jag, jag, jag. Det stör mig.
- Förstår ni? Är det uppfattat? - Absolut.
Jättebra. Då sätter ni upp skärmen? Och inget skräp!
- Det är inte skräp. - Jo. Tack så mycket.
- Vad gör du, Patrice? - Kollar facklorna.
Ja, han kollar facklorna.
- Vi är redo. - Bra.
Kör ut värmeskåpen.
Då kör vi ut ugnarna! Kom igen!
Roshan, det är där borta allt händer.
Öka! Värmeskåpen är på väg ut.
Du är sanslös! Du ser väl att du är i vägen. Det är alltid samma sak.
Jag ställde mig där tills jag hittar rätt plats.
Du står mitt i vägen! Flytta på dig!
Alltså...
Tro inte på allt du ser. Hon blir nervös i min närvaro.
Jag tror ingenting. Det är inte min filosofi.
- Vad hörde du där, till exempel? - Ser du inte att du är i vägen?
Flytta på dig och din stinkande e-cigarett!
Idiotfotograf! Använd de få hjärnceller du har!
- Hon sa inte allt det. - Nej. Det var på ett ungefär.
Jag bara sa det jag kom att tänka på.
I det stora hela sa hon så.
I det stora hela... Jag tar den här och du tar... resten.
Bernard, sätt in faten i kylen.
Vad händer? Frankie!
- Vad står på? - Kortslutning. Bandets fel.
- Det är bandets fel. - Kom, så kollar vi elskåpet, Patrice.
Nej. Patrice stannar här. Vi behöver nån som...
- Allt som är... - Jag följer med dig, Josiane.
- Propparna har gått. - Tack, Nabil.
James? James!
För att undvika kortslutningar måste vi göra upp ett system.
Jag signalerar när värmeskåpen är på. Då ber du alla att gå och sätta sig.
Kanon. Bra där. På det viset kan vi försöka vara koordinerade.
- Det var tanken. - Men jag föredrar tvärtom.
Jag signalerar när jag ber dem sätta sig, för jag har en låtlista.
I köket följer vi ett protokoll.
Vi spelar inte skivor. När det är klart ska det ut.
Det är svårt för dig att förstå, men underhållning är vetenskap?
Vetenskap? Det är luft.
Du låter som en astrofysiker. Att få folk att dansa räddar inga liv.
- Jag kan inte avbryta en låtlista. - Jag skiter i dina låtlistor!
Om värmeskåpen är på, spela då en tryckare så att folk sätter sig!
Jag kan inte!
- Vad är det med alla? - James!
James! Etienne!
- Vad är det? - En kvinna frågar efter dig.
Det bara fortsätter...
Säg inte Etienne när andra hör. Det är James. Jag föredrar James.
- God dag, madame. - God dag.
- Är ni DJ Fab? - På sätt och vis.
- Jag är brudgummens mor. - Vad bra. Hur kan jag stå till tjänst?
- Gav min son er min låtlista? - Inte än, men vi löser det.
Jag glömde nämligen Patachou.
- Patachou? - Ja.
Får jag se listan?
- Léo Ferré kan jag. - Det är senare, när festen är igång.
Först får ni spela Jean Sablon och Félix Mayol.
- Félix Mayol känner ni väl till? - Kanske inte just honom.
- Men vi har alla förkrigssångare. - Ni har honom alltså inte?
- Nej, men vi letar upp honom. - Jag har med mig en inspelning.
Ni har väl kassettbandspelare?
- Har vi med oss kassettbandspelaren? - Ja.
- Jadå. - Jag räknar med er.
- Tack så mycket, DJ Fab. - James, men det gör inget.
Hårda grejer det här...
Till cocktailsalen. En trappa upp.
Flytta er så att jag ser.
Inte illa. Var det Samy?
- Samy? - Ja?
- Hämta les flûtes. - Flûtes?
- Vad sysslar de med? - Vet inte, men han verkar helknäpp.
- Vad gör han? - Leker fågel.
- Vad gör du? - Hämtar les flûtes.
Kom.
Vad gör du med Patrice? Du verkar njuta av din frihet.
- Har du kul? - Ja. Tackar som frågar.
Gör du det för att straffa mig?
Jättebra. Nej!
- Det går en gammal tant där. - Det är min mamma.
- Flytta på dig, mamma! - Ja, flytta på dig, mamma.
Då fortsätter vi. Bra. Jättefint.
Kanon! Det är... Nej, det där gillar vi inte.
- Jag är hans mamma. - Vad kul.
Var då mamman, så är jag fotografen.
Ni får allihop sen, i olika varianter. Kylskåpsmagneter till och med.
Jag bad er snällt. Backa en meter!
- Den där tar jag! - Dumma Josiane!
- Det stinker sockervadd! - Sluta!
Förr åt servisen samma som gästerna. På den gamla goda tiden.
Jag avskyr när folk står där med sina mobiler. Stör jag dem när de jobbar?
Vad gjorde du innan du kom till Frankrike? Det är frågan.
- Jobbade du? - Som musiker i ett band i Sri Lanka.
Alla vi i disken. Vi hade ett band.
- Vad är det här? - Er mat.
- Var är Adèle? - Jag vet inte.
Rör det inte! Ät ingenting! Nu börjar jag bli riktigt arg.
Jag hatar de som tar bilder med mobilen!
- Förstår du det, Bastien? - Det är rätt många människor.
Det skiter jag i. Fullständigt.
Har du hört vad man vill göra? Ta bort cirkumflexen!
- Lycka till, alla Jerôme. - Ja.
Han är inte klok.
- Har du ätit? - Ja.
Ni har kommit till Nicole.
Nicole, jag tror inte att du fick mitt förra meddelande.
Det uppstod ett problem.
Varför svarar du inte?
Jag tror att du inte svarar när du ser att det är jag.
Jag vet inte hur man gör för att dölja numret. Vi måste prata.
- Ja, Roshan? - Jag ville bara säga att jag vet att...
- Säg det! Jag talar i... - Grattis på födelsedagen.
- Det är i morgon. Vad vill du? - Jag ska flytta på tisdag.
- Får jag låna lastbilen? - Ja, inga problem.
Meddelandet gick inte att spela in. Meddelandet raderat.
- Du verkar vilja säga nåt mer. - Ni är fortfarande ung.
- Vad fyller ni? 40-45? - Eller hur. Säg vad det är du vill.
- Får jag vara ledig på tisdag? - Ledig på tisdag? Ja, självklart.
- Jag ska flytta och... - Det förstod jag.
Sluta med det där.
Det står skrivet svart på vitt. Vi äter det gästerna äter.
Om du inte hade slutat skolan i trean, så hade du kunnat läsa.
Lugna er. Kom, Adèle.
De äter samma som gästerna. Det står i kontraktet. Han har rätt.
- Det är en gråzon, så jag... - Låt honom vara nu.
Det räcker nu.
Ha!
Glöm inte drickan.
Glöm inte att vi är i ett slott från 1600-talet.
Vi är alltså begränsade när det gäller strömmen.
Byggarna planerade inte för strålkastare och högtalaranläggningar.
Vi kan inte ha allt på samtidigt.
Vi alternerar, koordinerar, kommunicerar-
-delar, så att det inte smäller igen.
Och jag vill att vi undviker spänningar.
Bibehåll lugnet.
Ert uppförande och er artighet är vårt ansikte utåt.
Vi har 200 gäster i kväll. 200 domare.
Vi har en viktig kund, som har anlitat oss för sitt bröllop.
Visa honom att det var rätt val. Jag litar på er att se till-
-att det blir en bra kväll. Frågor?
- Varsågod, Henri. - Nej, det...
- Det är nog rätt tillfälle. - Jag lyssnar, Henri.
Kom igen nu!
Den var bra. Någon annan?
- Måste vi ha de här kläderna? - Problemet är perukerna.
- De är ohygieniska, följer inte normen. - Och de kliar.
Vi klarar inte en hel kväll med dem på huvudet.
Vänta nu. Jag sa ju att peruken skulle vara på till desserten.
- Ni får 47 euro extra för det. - Det handlar inte om det. De stinker.
Det är svårt att servera i de här löjliga kläderna.
- Vi kommer att svettas ihjäl. - Exakt vad jag ville säga.
- Han har rätt. - Det var illa nog förra gången.
För 47 euro har jag på mig en peruk.
Jag vet inte hur jag ska uttrycka det så att alla förstår.
Det är inga problem om man inte vill.
Inga problem alls. Då går man och byter om och går härifrån.
Ni andra tar emot gästerna om fem minuter. Med peruker på huvudet.
Sätt fart!
Men se, Henri! Det är ju jättefint med peruk.
- Det var faktiskt en bra idé. - Där ser du.
Alla tillsammans!
- För att fylla på. - Givetvis.
Jag blandar kortleken, sprider ut korten och...
- Vad heter du? - Benjamin.
Ta ett kort, vilket som helst. Nej, Benjamin...
- Lämnar han lite åt mina gäster? - Ursäkta?
- Den är godast. - Jag hoppas att ni har tillräckligt.
- Ni måste komma för något. - Självklart.
- Ursäkta mig. Jag löser det. - Det uppskattas.
- Var det bra? - Perfekt.
- Men jag hittar ingen förevändning. - Den hittar du till slut.
Gå och fråga om gåslevern.
Har du inget bättre för dig än att sno från buffén?
- Jag har knappt ens rört den. - Gör det du är här för att göra!
- Jag hittar ingen bra skärmplats. - Så du äter i stället. Logiskt.
Jag tog en.
Aktivera dig! Sätt igång och jobba!
Och sätt på dig en kavaj!
- Gåslevern är inte stekt, bara... - Jag bad dig inte om att fråga.
- Den är mi-cuit. - Jag har inte sagt nåt!
Helt otroligt.
- Du bad mig ju att fråga. - Självklart. Vad sa de?
- Att den är mi-cuit. - Supergott! Nu går vi.
- Ta mitt fat. Jag måste till köket. - Ursäkta?
Förlåt mig.
- Tilltugg? - Gärna.
Man vet inte vad man ska välja. Vad är den röda?
Ta all tid ni behöver. Jag återkommer.
- Pierre! - Helena!
- Du har väl en förklaring? - Ja, det var en olycka.
Jag gick in i en man, telefonen åkte i backen. Fråga grabben.
Berätta vad som hände.
Jag ska gå och se vad de gör. Jag kommer.
Vad säger jag till kunden?
Fråga honom om magneterna.
Om vi inte beställer dem innan kl. 22.00 får vi dem inte.
Guy, vi... Vi har känt varandra länge.
- Ja. - Vi är vänner.
Minns du vad du sa tidigare? "Den enda som anlitar mig."
- Minns du det? - Det är sant.
Fundera lite på det. "Den enda."
Jag fattar.
Var artig, pedagogisk. Och ta bilder, det är ditt jobb.
Jag vill inte få fler klagomål. Jag ber dig. Snälla.
Inga problem.
Och byt. Kavajen var en dålig idé.
- Det var din idé. - Den var fel. Jag tänkte mig nåt annat.
- Bra, för den är lite... - Är den praktikantens? Ge tillbaka den.
Den kan jag inte.
Nu ringer det en klocka! Jag har singeln. Jag spelar den.
Har ni Gaston Ouvrard?
Ja, han är fantastisk. Jag tar honom efter Patachou.
- Kom hit. - Ja.-Ursäkta mig.
Jag glömde något viktigt, nämligen tacket.
Före huvudrätten, på min signal, tar ni mikrofonen och säger:
"Jag vill tacka någon vars medverkan var avgörande i kväll."
"Utan honom hade det här inte varit möjligt."
Förstår ni? Improvisera, men inte för mycket.
Dämpat ljus, dansant musik, gästerna på fötterna...
Och där viftar jag med servetterna.
- Jag skojade bara. - Jag tar det igen.
Är ni med mig? Ni säger: "Det är tack vare Pierre."
- Tack vare Pierre... Vem är Pierre? - Det är jag.
Där är han!
- Har ni "Le Chapeau de ZOZO"? - Nej. Ursäkta, jag återkommer.
- Hej. Jag är släkt med Pierre. - Har alla hälsat?
Då kör vi. På tre. Ett, två... tre. Perfekt!
- Jag vet vad du ska säga. - Du har ingen aning!
Låt mig få förklara. Hon är en före detta kollega, en historielärare.
Hur definierar du "kollega"?
Jag sprang in i henne igen i dag när jag dukade.
Jag fick en chock. Hjärtklappning till och med.
En snabb fråga: Såg du hennes vita klänning?
- Ja. - När jag hör dig prata på det viset...
Jag älskar dig, men undrar också samtidigt varför jag hjälper dig.
- Så kan du inte säga. - Ursäkta?
Det är överflödigt. "Också samtidigt" är en pleonasm.
Det är som att säga "från och med nu i fortsättningen".
Jaså? Då så... Från och med nu i fortsättningen har du två val:
Antingen klär du dig som betjänt, med peruk, och återgår till arbetet.
Eller så sätter du på dig pyjamasen och åker till din pyttelilla bostad.
Ännu en pleonasm! Pyttelilla!
Ja, precis.
- Två val. Bestäm dig. - Kan du ta dem igen?
Jag har letat efter dig! Vi har ett problem.
- Hurdant? - Ett akut.
Jag har funderat och väljer tvåan. Jag går.
Jättebra! Den vägen.
- Kan du spela? - Nej.
Det är en mardröm. Jag vet inte vad jag ska göra.
Stackars Titi. Jag har aldrig sett honom sån.
- Kan du förklara hur det känns? - Som att ha en stång i magen.
Kan du få ut nåt ljud? Musikaliskt alltså.
Jag känner inget när jag ligger ner. När jag står är stången tillbaka.
- Att ligga ner går bra. - Han kan inte spela så.
Ballongkillen, fyrverkerikillen och magikern. Alla som åt lamm är sjuka.
Personalmaten var bra. Det råder det ingen tvekan om.
Min körtjej äter bara ekologiskt och min basist är vegetarian.
Spela skivor och säg åt killarna att mima. Vi anpassar oss.
Utredningen visar att kylbilens sladd inte satt i.
- Köttet går inte att äta. - Fan också!
- Vi har ett stort problem. - Någon har dragit ut kontakten.
I stället satt den här rakapparaten i.
Det verkar som att det är ett sabotage. Lammet knäckte dem.
Jag har kollat köttet. Det är kört.
Vi måste vara uppmärksamma.
Rent hypotetiskt kan det vara matförgiftning.
Vad gör vi? Vad ska de äta?
- Där är ni! Är allt bra? - Jättebra.
- Då kan vi alltså sätta oss? - Kanon!
Då går vi.
Vi ger dem pajer. Tina alla, ge dem allt vi har!
Vi köper oss tid med pajerna. Vi anpassar oss.
- Sätt fart! Pajer! - Släng allt!
Tack, Antoine, men jag löser det.
Precis. Ha det så bra!
Det är löst. Hubert på Parc Royal hjälper oss.
Fantastiskt. Jag sticker dit. - Kom, Adèle, jag har nåt att säga.
Kom, Roshan!
Tjugo år i yrket. Det här är första gången pajerna tas fram.
Jag har hört talas om det, men aldrig sett det.
- Vad gör vi? - Ansjovispajer. En gammal taktik.
Om köket drabbas av en katastrof, så fyller pajerna upp magen.
Salt ansjovis gör en törstig.
Man häller i sig kolsyrat vatten och sväller som popcorn.
Men varför?
Man stillar hungern och får extra tid på sig.
Fortsätt, jag förklarar i morgon.
Salta dem.
Då börjar vi! Gör ert bästa! Ge allt!
Kom ihåg: en paj, ett glas kolsyrat vatten.
Fortsätt! Tänk på presentationen!
Ingen får märka nåt. Börja med brudgummens tal.
- Jag är tillbaka om 35-40 minuter. - Det är uppfattat.
Adèle, du styr upp det här. Kör ut så mycket pajer du kan.
- Håll på tills jag är tillbaka. - Det är uppfattat.
- Ska vi synka klockorna? - Vilken idiot!
- Vad är ditt problem? - Du snackar ju bara skit!
Sluta! Sluta!!! Ta timeout!
Det räcker nu. Skaka hand med varandra.
Jo, det ska ni. Skaka hand med varandra. Nu.
- Jag väntar. Jag har inte hela kvällen. - Nej.
Skaka hand, för helvete!
- Det där övertygar mig inte. - Vi gjorde det. Det räcker.
- Kom tillbaka! - Nej!
Folk börjar titta. Kom tillbaka!
Gör nåt. Ge varandra en... Vad heter det? En kram.
Vi är ett team, James! - Kom igen, Adèle!
- Bra, men inte tillräckligt bra. - Nöjd?
Nästan ett team. Jag köper det nästan.
Det är bättre. Så ja. Det där är ett team.
Mycket bättre. Där märker jag att ni respekterar varandra.
Ni respekterar verkligen varandra.
Det räcker.
När ni vill. Adèle?
Hallå! Det räcker! Är det nån där?
Pajer. Då är det katastrofläge.
Glöm våra meningsskiljaktigheter. Jag gjorde bort mig, men jag kan...
- Jag kan köra åt dig. - Tack, men du är redo för sängen.
Som vanligt löser jag det själv.
- Är han arg, eller? - Roshan!
- Kan du köra? - Inget körkort.
- Är ni vänner nu? - Ja.
Max! Ta det inte så.
Jag är inte redo för sängen. Det är en hybrid.
- Vad håller du på med? - Inget. Jag vet inte.
- Känner du Roshan? - Ja.
Julien, min svåger. Du är verkligen en räddare i nöden, Hubert.
Vi måste hjälpas åt. Du skulle göra samma för mig.
Jag har förberett allt jag hade kvar och tinat lite smördegspajer.
- Det har vi så att det räcker. - Allt är i kylen.
Siva, hämta det vi ställde undan.
Vilken katastrofkväll!
Han skrämmer mig med sin förevändning.
- Jag hittar heller aldrig en. - Ert språk är väldigt musikaliskt.
Mina damer och herrar, får jag be om er uppmärksamhet.
Jag skulle vilja tacka en person, och inte vem som helst-
- utan en som är exceptionell, unik-
- en som är generös och oerhört trevlig.
En som har gjort att vi är här, en som har förberett allt den här kvällen.
Han är godheten och ödmjukheten personifierad. Ställ er upp!
En stor applåd för Pierre!
Nej, nej! Omöjligt! Det är inte jag.
- Kom, Pierrot! - Sluta!
- Upp på scenen! Vi väntar! - Ska jag?
Försök inte komma undan. Vi vill ha dig här!
Vilken idiot!
- Paj? - Inte nu.
Skynda dig innan jag börjar vifta med servetter. Kom, Pierre!
Vi har mycket att gå igenom. Här kommer han! En applåd!
Pierrot! Kom upp på scenen.
Kom igen! Pierrot! En stor applåd!
Sluta dua mig. Och kalla mig inte för Pierrot.
Tack, nu räcker det. Tack så mycket.
Tack så mycket! Det var verkligen oväntat. Slå er ner.
Jag är ingen stor talare-
-men jag ska försöka säga några ord.
Pierre har alltid älskat att hålla tal. Ända sen han var liten.
Helena och jag har bestämt att jag håller talet, själv-
-men att jag talar för oss båda.
- Är det inte så, älskling? - Jo.
Det är min plikt att...
Någon sa att du funderar på att sluta.
- Det stämmer väl inte? - Jag funderar på det.
Det skulle inte jag kunna. Pensionär. Ordet gör mig deppig.
- Skulle du inte sakna det här? - Knappast.
Om du kan rekommendera några ur din personal, så...
Ja, kanske det. I kväll gjorde de mig tokig.
De gjorde uppror för de ville inte klä ut sig.
De gnällde om perukerna.
Kunden ville att alla servitörer skulle vara klädda som betjänter.
- Alla? - Ja.
Kom. Ta för dig.
Här är det alla servitörerna... och alla gästerna!
Mazel tov!
Alla runt Kevin! Det är hans bar mitzva!
Vad sägs?
Apache-rabbin är perfekt.
Jag ska titta igenom ditt brev, Siva. Jag ger det till Roshan sen.
Han är bra. Före detta lärare.
Han kan hjälpa till med brev. Han fick ett nervöst sammanbrott.
- Pratar ni illa om mig? - Nej. Jag sa att du är en bra lärare.
Det var snällt sagt.
- Är det därför han har pyjamas på sig? - Han säger att det är en hybrid.
Det var om mig. Jag kan inte tamil, men "hybrid" och "pyjamas" är samma.
Jag riskerar givetvis att glömma några.
Det är dock ingen tävling.
Jag är så full av känslor i kväll och ni som känner mig väl...
Jag ser att du ler. De vet att det är svårt för mig att kontrollera.
Jag känner mig tvingad att säga, varför inte, att jag älskar er.
Jag älskar er lika mycket allihop.
Vilken kväll, mina vänner.
Har du hört av din syster? Har hon sagt nåt?
Om vad?
Jag lämnar meddelanden, men hon svarar inte. Det är inte likt henne.
Gör det bästa av pausen och ta lite luft.
- Se dig omkring och träffa nya. - Varför säger du så?
Jag vet inte.
Ärligt talat förstår jag inte varför ni fortfarande är tillsammans.
- Vad klamrar du dig fast vid? - Klamrar mig fast vid?
Vi är tillsammans, vi är ett par. Det är det.
För att ni är ett par?
Starkt. Dina argument överväldigar mig.
- Ska jag säga en sak? - Nej.
Ert äktenskap är ruttet.
Det märks tydligt att ni är uttråkade. Jag vet inte. Ni är...
Ert förhållande är patetiskt, även om det inte är rätt ord.
Jag förstår vad du menar, Julien. Du känner mig.
- Döende var ordet jag sökte. - Titta på vägen.
Ert förhållande är döende.
Tack så mycket. Nu känns det mycket bättre.
- Ingen orsak. Jag mår också bättre. - Det är det viktigaste.
- Mår du också bättre, Roshan? - Ja.
- Snygg hatt. - Cowboyhatt.
Jag vill så klart tacka alla som har rest från när och fjärran-
- från Compiègne, Marton, Fontainebleau, Boislieu-
-Goualières, min kusin från Buc...
De slukar dem. Nästa omgång är på gång.
Vad gör du där helt ensam? Jag letade efter dig.
Jag tar lite luft. Jag orkar inte med honom och hans tal.
- En del var barn när de kom! - Han är hemsk.
- De är på väg. - Jag vet.
Jag har ett förslag. Jag får upp dem på dansgolvet.
När ni är klara ger du mig ett tecken och jag ber dem att sitta ner.
Mina damer och herrar, middagen är serverad. Du vet, som jag brukar.
- Vi löser det, oroa dig inte. - Jag oroar mig inte.
Om vi är försenade och du är mitt i en lista, avsluta då den.
Vi löser det, anpassar oss.
Du säger till. Ni är viktigare.
Jag vet hur köket fungerar. En liten signal från dig...
- Och jag gör det. - Det är ingen brådska.
- Men det var elegant gjort av dig. - Precis. Låt mig få vara elegant.
- Nej. Ni först. - Nej. Ni först.
Nej. Ni först.
Jag skiter i vilket!
- Jag skulle vilja citera Racine. - Okej.
"Burrus tror honom inte alls, ty hans list röjer varje lögnhals."
Jag blir alltid oerhört uttråkad någon gång under kvällen.
I kväll är det nu. Då har jag ett stensäkert knep.
- Ska du inte fråga vad det är? - Nej.
Fråga vad mitt knep är.
- Vad är ditt knep? - Du är allt bra nyfiken.
Jag väljer ut en kvinna och ställer flera frågor om henne.
Är hon...
Är hon gift? Är hon lycklig?
Vill hon att jag stöter på henne? Frågor utan svar.
- Man kan faktiskt få svar. - Svar på vad?
Om nån här är inskriven och geolokaliserad, gift eller tillgänglig.
Vad vet du om det?
Det finns en app som samlar alla dejtingsajter med gps-funktion.
- Vet du vad gps är? - Ja.
Men berätta ändå. Och vad är en app?
- En applikation. - Okej!
Via satellit kan man ta reda på i realtid-
- om en kvinna är intresserad av ens profil och om hon är i närheten.
- Hur vet du om hon är här? - Tack vare gps.
- Finns det? - Självklart.
Appen ger en avståndet. Gillar man henne, så skickar man ett hjärta.
Om det är besvarat skickar hon ett tillbaka. Sen kan man chatta-
-göra saker, gå ett steg längre.
Göra saker? Jag vill göra saker. Hör du det? Jag vill!
- Varför har inte jag den applikationen? - Får jag se din telefon.
- Försiktigt. Det är den senaste iPhone. - Inte den allra senaste.
Skicka iväg hjärtan.
- Först får vi skapa en profil. - Skicka hjärtan. Profilen tar vi sen.
- Jag går och byter om. - Gör det.
- Nå? - Allt är under kontroll.
- Goda nyheter? Dåliga? - Pajerna fungerade perfekt.
- Toppen. - Brudgummens tal har knockat dem.
- Det är knappt så att det räcker, Max. - Servera halva portioner.
På med extra sås och grönsaker. Har vi nåt val? Vi anpassar oss!
- Dåliga nyheter? - En äldre man satte pajen i halsen.
Han är död. Vi lade honom i kylen.
- Vilken min! - Skämta inte så! Inte nu!
Josiane och Patrice tar hand om honom.
- Samma min, men det var inget skämt. - Det var ingen min!
Jag ska prata med brudgummen.
Jag skulle vilja avsluta-
- med ett citat av Pierre Augustin Caron de Beaumarchais-
- som runt 1775 skrev det i "Barberaren i Sevilla".
"Jag skyndar mig att skratta åt allt för att inte bli tvingad att gråta."
Och med de orden önskar jag er en härlig fest. Tack så jättemycket.
- Det var fantastiskt. - Var det?
- Tack, men sluta servera pajer. - De var en överraskning. Vi bjuder.
- Ska ni inte servera huvudrätten? - Om några minuter.
Vi ville inte avbryta ert tal. Det var så starkt.
Jo, det var det.
- Inte för långt? - Nej. Tiden flög fram.
Vilken var din favoritdel?
Det är svårt att välja, men... Slutet.
- Beaumarchais? - Det var starkt.
- "Jag skyndar mig att inte gråta..." - Corinne! Jag har saknat dig.
- Jag nitar honom snart. - Jag glömde en sak.
Snubben där borta kom för en halvtimme sen.
Han rör sig inte, han observerar, tar foton, frågar efter dig.
Hur många gånger ska du göra så? "Vilken min!"...
Jag skojar inte. Han där borta.
- Vem är det? - Ingen aning, men han är konstig.
Varför har han portfölj?
Herregud! Du har en match.
Hon svarade precis. Trettio meter bort.
- Hur ser hon ut? - Hennes profil är dold.
- Skicka hjärtan. - En dold profil är inget bra tecken.
Skicka hjärtan ändå.
Henri, berätta för Max vad du sa.
- Det är inte heller... - Säg det nu.
Kom igen! Säg det!
Sabbatini, italienaren, en vän jobbar för honom.
Han blev granskad på det sättet av skatteverket.
Han fick böter på cirka 40 000 euro. Han betalade många svart.
Det ryktas om att de gör tillslag vid alla fester just nu.
- Överraskningskontroller. - Han ser ut som en inspektör.
- Vatten! - Luft!
Lägg honom i framstupa sidoläge.
- Vad bra att säga det nu. - Vad har jag sagt?
Hur är det? Mår du bättre?
Sluta med det där...
Du har ju inte ätit nånting.
Stressen och spänningen... Till slut orkar man inte mer.
Du blev bara yr. Det gör ingenting.
- En till? - Det är supersalt. Det hade jag glömt.
Varför är ni så stressade? Det kanske är en försenad gäst.
En gäst? Med en portfölj?
Ja, portföljen kan ju betyda att...
Självklart. Josiane?
Vilka är inte deklarerade i kväll?
Vi. Vår affär är inte deklarerad.
- Lägg av. - Högst tre, fyra stycken.
Vilka är inte deklarerade i kväll?
Inte så högt upp. Så här räcker.
Ni som inte är deklarerade, sätt på er en kavaj-
- blanda er med gästerna och var diskreta.
- Sätt fart! - Då byter jag om igen.
Jag tror att ni svimmade.
Ja, det är möjligt.
God kväll, barn.
- Paj? - Nej, tack.
- De är för salta. - Jag vet.
Jag har letat efter er.
Vi borde ta en bild vid varje bord med mig.
Ja. Självklart. Senare, absolut.
- Gärna nu, om det inte gör något. - Jo, lite gör det något.
- Men vi gör det ändå. - Tack så mycket.
- Vi börjar här. Följ med mig. - Jag kommer.
- Hur mår du? - Jättebra.
- Med eller utan glasögon? - Det kvittar, tycker jag.
- Då ler vi! - Le, allihop!
Vackra, lyckliga människor. Oj! Det vibrerar! Jag har fått hjärtan.
Ursäkta! Kan vi få mer vin?
- Visst. Kaffe och notan sen, eller? - Nej, tack. Tack, unge man.
Unge man?
Det här är Julien, före detta kollega och vän.
- Han är tydligen släkt med Pierre. - På långt håll.
Men också samtidigt är vi väl alla en och samma familj.
Man kan inte säga "också samtidigt".
Ursäkta?
Skål!
Vad gör du? Du är deklarerad, varför dricker du champagne?
Alla dricker. Inte mitt fel att jag är deklarerad.
Ut och jobba med dig! Sätt fart!
Ni är på gång i kväll!
Nu vill jag se er på dansgolvet! Ingen får sitta längre!
Upp och hoppa, annars ber jag Pierre hålla tal.
Pierre och Helena!
I med-och motgång! För oss i kväll!
Allihop! Förenade av kärlek och dans!
Dansa för dem! Händerna i luften!
Hej!
Allt bra?
Ännu en fantastisk kväll med James Live Band!
Det var inte ni som skickade...
Ha en trevlig kväll!
Din hud mot min hud!
Kom igen! Och nu...
...viftar vi med servetterna!
Kärlekshelikoptern!
Nu slutar vi! Det är väl mig ni letar efter.
- Ursäkta? - Jag vill dock säga nåt först.
Vi är ett litet företag, men behöver alltid extrapersonal.
Jag vill kunna anställa, men det är svårt. Vet ni varför?
En lön på 100 euro kostar mig 200. Självklart är hälften betalda svart.
Om ingen hjälper småföretagare, då kommer folk att fuska.
Dessutom blir vi kontrollerade, trakasserade.
Var det normalt att ta bort avgifterna för de först anställda?
Alla gnäller om att de unga är arbetslösa.
Ingen tacklar problemet. Varsågod-granska, gör vad ni vill!
Sänk mitt företag, som om jag skulle bry mig. Ta allt! Min skjorta med!
Lugna er. Klä inte av er.
Jag heter Valery Laprade. Vi har talats vid via sms.
Jag är här angående mitt bud.
Laprade! Valery!
- Är ni Laprade? - Det är därför jag blev förvirrad.
Skatter, avgifter, arbetslöshet...
- Jag blev rädd. - Jag förstod ingenting.
- Där lurade jag er allt. - Verkligen!
Varför går ni runt med en portfölj, Valery?
För jag jobbar för skatteverket.
- Nej då! - Sluta nu, för...
Falskt alarm.
Jag ber om ursäkt, men jag väntade mig en Valerie.
Ert förnamn är ovanligt.
Men det är väl inte första gången ni är med om det.
Jag vill gärna att ni är diskret. Försäljningen är inte officiell än.
Jag förstår. Men vilket härligt yrke. Det är magiskt att umgås med lyckan.
Ja, det är magiskt.
- Kan vi vara ärliga mot varandra? - Självklart.
En stor del av era intäkter får ni väl i kontanter?
Det är...
Är ni Laprade? Jag vill inte diskutera det med en skattmas.
Jag visste inte att jag liknade en inspektör.
Ni liknar mer en...
Ni är väldigt välbevarad.
Ni är inte heller så tokig.
Tack, Valery.
- Ni fick väl mitt sms? - Ja. Och jag svarade.
Ja. Eller jag tror det. Ni skrev...
"Leta upp mig när ni kommer, så slickar jag er direkt."
Va? Min rättstavning är hemsk.
Jag borde dubbelkolla, jag vet.
Ja, vi känner ju inte varandra så bra.
- Nej, det gör vi inte. - Här är mitt signerade bud.
Vi ses snart för att diskutera det praktiska.
Vi hörs vid. Vi kan skicka sms.
Med eller utan rättstavning.
- Precis. - Vi ses!
Det hoppas jag. Adjö!
Valery? Valery...
Låt oss göra en fantastisk final. Samy, kan du hantera fyrverkeriet?
Jag hanterade det i flera år på nationaldagen i min stad.
Killen har förberett allt. Det är lätt.
Seb, du går med honom. Vi koordinerar oss.
När brudgummens överraskning är över, tonar musiken ut.
På min signal, och endast på min signal, sätter ni igång.
Håll ett öga på din telefon. Jag ringer dig och säger "Kör!"
- Är det uppfattat? - Eller skicka ett sms.
- Det är för riskabelt. - Jag visste det.
Jag ringer och säger "Kör!"
Och heliumtjejen? Mår hon bättre?
Ja. Hon behöver bara några som håller i repen.
Adèle och Julien, ni hjälper henne.
- Jag kollar efterrätten. - Jag följer med henne.
Nej, gå till slottets infart.
Se om grindarna är stabila, att de inte rör sig.
- Ska jag bevaka grindarna? - Ja.
Ska du diskutera varenda order jag ger?
Då så, då kör vi.
- Då går jag. - Ja.
Det är en luftföreställning. Du ska vara papegoja med orange fjädrar.
Va? Det är ju helt sjukt.
Vilken min! Ha! Jag kan också!
- Ska vi klä ut oss igen? - Nej då, inte alls.
Kaffe, avdukning och sen sängen. Hoppas jag.
- Är ni redo? Vi måste börja. - Nej! Mamma är borta.
Jag kan inte börja utan henne.
Jag kan inte leta efter henne, då avslöjar jag allt.
Ja, men vi har bara tillstånd till absolut senast halv ett.
Det blir tajt.-Inte nu.
- Det går inte utan henne! - Vi ska hitta er mamma.
Oroa er inte.-Ja, Roshan?
Synd. Jag hittade en bra förevändning.
Jättebra. Håll fast vid den. Med honom vet man aldrig.
- God afton. - Vad gör du här?
Guy bad mig vakta grindarna. Det ingår tydligen i praktiken.
- Mamma! Var har du varit? - Jag tog bara lite luft.
- Vi har letat som galningar efter dig. - Har ni?
Vad är det som luktar? En märklig lukt.
Känner ni? Som ett tivoli. Du stinker churros!
- Vi måste börja. - Mamma, gå och sätt dig.
Han har alltid haft känsligt luktsinne. Ända sen han var liten.
Mina damer och herrar, får jag be om er uppmärksamhet, tack.
- Var har du varit? - Jag gick en runda.
Kom. Det är en överraskning.
- Det visste jag inte. - Det är ju en överraskning.
- Självklart visste du ingenting. - Vad har ni hittat på?
Det är poesi, skönhet och kärlek i kväll med Helena och Pierre.
- Hela tiden. - Det är kanderade äpplen.
Du har väl inte gjort det?
Hon geolokaliserade mig! Det är revolutionerande.
- Det är en app. Jag ska förklara. - Du är sjuk i huvudet.
Vad händer? Det är fel!
- Idiot! - Vad gör du?
- Sluta dra, din idiot! - Han förstör min show!
Herregud!
Det här finns inte.
Fransmännen är otroliga.
De är väldigt kreativa. De vet hur man ställer till med fest.
- Klöver kung? - Nej.
- Spader? - Nej.
- Hjärter dam? - Nej. Du har ingen aning.
De verkar släppa ballonger.
- Ska jag skicka upp en? - Han skulle ringa. Har han det?
- Nej. - Skicka iväg en eller två.
- Jag förstår inte. Var är min son? - Han verkar...
- Han tar en nypa luft. Kom. - Vi har ett problem.
Vad gör han? Jag sa inte "kör"...
- Helvete! - Fan!
- Sa ni inte kör? - Nej, jag sa inte kör.
Vad sa jag? Det är otroligt!
Jag sa: vi koordinerar oss. Eller hur!
Ingen lyssnar på nån i det här teamet.
Jag får lösa era misstag hela tiden.
Jag kör kilometrar för att rädda kvällen. Vi kämpar, vi slåss.
Vi lyckas, men så på en minut förstör ni allt!
I flera månader, flera år har jag varit trött på er.
Du där, som alltid ska bråka!
Hundra gånger har jag bett dig att föregå med gott exempel!
Hur vågar du tala om respekt och heder?
Var är din respekt för mig, Adèle? Var är allas er respekt?
Att be om att få låna en lastbil, få ledigt, få pengar-
- hjälpa nån kusin som behöver jobb, då går ni till Max. Han räddar er.
Vad gör ni för mig?
Vad har jag gjort för att förtjäna er?
För er är det ett sommarläger!
Och du, som vräker i dig från buffébordet-
- och är oförskämd mot gästerna? Är det så du visar din tacksamhet?
Ska jag säga sanningen, Guy? Ingen i hela landet vill jobba med dig.
Och den där idioten som stöter på bruden!
Är du inte klok?
Ni är helt värdelösa! Nollor!
Ingen förstår att mitt liv står på spel!
Varenda fest står mitt liv på spel! Ni skiter i vilket!
Ingen bryr sig om mig!
Chefer är idioter.
Är ni trötta på mig? Då har jag goda nyheter.
Det är över. Ni ser mig aldrig igen. Det är över!
Han landade 500 meter bort på ett fält. Han är oskadd.
- Jag ber om ursäkt. - Det är mörkt en timme till.
- Max! Vad gör vi? - Gör vad ni vill-jag bryr mig inte!
Lös det!
Max är nog arg.
- Är det inte så? - Visst.
Nicole. Nej, inte alls. Jag njuter av ögonblicket.
Det är lugnt. Som sagt, jag ville prata med dig.
Hur ska jag säga? Nej, varsågod. Du ringde mig.
Ja, du ville ta en paus, så uppfattade jag det.
Jaså, en sån paus.
Hur länge?
Så länge?
Självklart.
Vem är pausen? Känner jag honom?
Inte?
Okej. Jag måste gå tillbaka.
Allt går jättebra.
Hej då.
Eller hur!
Blås.
Grattis på födelsedagen.
Jag har en teori.
När jag är längst ner och allt är emot mig-
- så säger jag att det är relativt, att jag inbillar mig.
Utan att du vet det så kanske du faktiskt mår jättebra just nu.
- Det är en bra teori. - Jag vet.
Vet du varför? För att den är positiv.
Jag förstår att du är arg, men vi gör alla misstag.
- Till och med jag. - Inte då!
Jo, jag lovar. Min karriär är baserad på ett misstag.
- Jag skulle bli känd reporter. - Det visste jag inte.
- Ska jag berätta om det? - Nej, tack.
Guy...
Vi två står varandra nära.
Jag måste säga som det är.
Som jag sa innan när jag var lite...
När jag inte var så glad. Saken är den...
Det är en kamp att få folk att anlita dig.
De vill inte ha en fotograf. Det duger med en kusin eller systerson.
De vägrar anlita en fotograf.
Men jag försöker.
Det ser jag.
- De behöver dig där borta. - Nej, jag ska åka hem. Jag är trött.
Vad är det?
- Vet ni vad jag tänkte där uppe? - Nej. Eller kanske.
- "Jag ska döda idioten." - Jag tänkte mig nåt sånt, ja.
De skulle bara hålla i två rep. Om de inte klarar det...
Var har ni hittat dem? Det kunde ha slutat i katastrof.
Det är fantastiskt. Vilket underbart ögonblick!
Vilken elegans, vilken harmoni...
Allvarligt talat, er personal är helt fantastisk.
Vi är hänförda.
Precis vad Pierre sa, fast på sitt sätt. Mer eller mindre.
Har du sett din mamma? Hon är en ny kvinna. Hon strålar.
Ja, hon verkar glad. Lycklig till och med.
Tack. Tack.
Från djupet av mitt hjärta.
- Vi måste ta farväl av Lemants. - Jag kommer.
Tack, då.
Jag har pratat med Nicole. Vi vet var vi står.
- Så vi kan sluta gömma oss? - Ja.
Och du får sluta pussa Patrice!
Ja. Jag ska.
Hur reagerade hon?
Nicole är bra på att ta saker.
Mina vänner! Kan vi talas vid lite?
Snälla.
Oroa er inte, jag tänker inte hålla ännu en föreläsning.
Jag ville bara säga...
Tack för i går. Verkligen.
Jag blev väldigt... rörd.
Ja, väldigt rörd.
Från och med nu, när ni har ett bekymmer-
- ett problem eller nån fråga, ta då det med Adèle.
Det är hon som har all information.
Varsågod.
På tisdag är vi på Salon de la Reine i Boulogne.
Vi möts där kl. 14.00.
Kl. 13.30 för de ansvariga, briefing, som vanligt.
Det var allt. Vi ses på tisdag!
Tack.
Hej då, gumman. Vi ses på tisdag.
Etienne!
Kom, jag skjutsar dig. Om du är snäll, får du en jacka.
Vet du vad, Max? Jag ska sluta med bröllop.
- Jaså? - Jag ska ta upp min reporterkarriär.
Flörta med faran i krigszoner.
- Färre bufféer där. - Jag vill känna på hetluften.
Du bestämmer, inga problem.
- Skojar bara. Vi ses på tisdag! - Vi ses på tisdag!
Det var för stor åldersskillnad.
Dessutom är hon självständig. Hon hade inte klarat av livet på kasernen.
Är Max och Josiane tillsammans?
Självklart, men alla låtsas som ingenting.
- Otroligt! Varför? - Så är det bara. Integrera dig!
Jag släpper av dig på hörnet, för om folk ser mig med dig...
Ja, på hörnet.
Ska ingen ta hem mig?
Jo. Jag kan ta hem dig.
Vad snällt.
- Var har du parkerat? - Jag går.
- Du tar hem mig till fots? - Ja.
Jag personligen tycker om att gå.
"Jag personligen" kan man inte säga. Det är ett syntaxfel.
Översättning: Mia Lindhagen Oneliner