Flot.
-Tak. -En mere!
-Nej, nu er det slut. -Kom nu!
Nej, mine fingre er fyldt med øl. De fungerer knap nok.
-Så gør det færdigt. -Tak. Derfor elsker jeg at holde fester.
Man kan drikke uden at skulle hjem. Skål!
Skål!
-Goddag, sekondløjtnant. -Hej.
-Må jeg tale med dig? -Beklager. Jeg har travlt med at more mig.
Hård afvisning.
Jeg har prøvet at tale med sekondløjtnant Burke i lang tid.
Men mine indledende manøvrer er blevet afvist.
Det bliver svært, og jeg behøver ikke at forklare hvorfor.
Min beherskelse over diskursens nuancer lader til at være mangelfulde.
-Tænk ikke på det. -Det er en svær kunst.
Hvordan indleder man en samtale med en biologisk livsform?
-Generelt? -Ja.
Der er intet simpelt svar, men det er godt at starte med at spørge til den anden.
-Folk kan lide, når man interesserer sig. -Uddyb.
Man kan spørge, om de dyrker sport, hører musik, eller hvad deres hobbyer er.
Komplimentér deres nye frisure. Hvad som helst.
Det er ikke så svært, når man har lært det.
Hey, Gordon? Hvad er det her?
-Det er en mobiltelefon. -En hvad?
Et kommunikationsapparat fra starten af det 21. århundrede.
Hold da op. Er den ægte?
Nej, det er en kopi af en ægte telefon, som blev fundet i en tidskapsel på Jorden.
Den tilhørte kvinden Laura Huggins. Lad mig vise dig den.
-Er det hende? -Ja.
Hun var køn.
Ja, det var hun.
Man kan lære meget om folk fra den periode med sådan en her.
Jeg lærte meget om hende.
Jeg fik computeren til at kopiere den her som et slags minde.
-For at huske hende. -Du taler, som om du kendte hende.
Sådan føles det også.
-Skal vi tage en selfie? -En hvad?
Noget, jeg lærte af Laura.
Tak for invitationen til festen, løjtnant. Jeg må hjemad.
Vent. Før du går, skal du lige være med.
Nå, alle sammen. Brede smil, okay?
Sådan.
Faktisk er det to store gennembrud for éns pris. Virkelig store.
For det første er feltradiussen
cirka tre gange større end med dr. Aronovs oprindelige apparat.
Hvad betyder det?
At udvidelsen af temporalfeltet teoretisk set kan omgive et helt skib.
Det er en betydelig opgradering.
Hvad så? Vi skulle spise frokost sammen.
-Undskyld, jeg blev distraheret. -Hvad så med nu?
-Nej. Jeg skylder dig en. -Fint nok. Men jeg er sulten.
-Du nævnte to gennembrud. -Sandwich med æggesalat.
Det er lykkedes at øge feltets opløsning.
Altså kan vi finpudse feltet ned til millisekunder.
-Gordon, må jeg låne din sandwich? -Ja da.
Om ti sekunder sender jeg denne sandwich præcis ti sekunder tilbage i tiden.
-Hvor kom den fra? -Fremtiden. Se her.
Du sendte den sandwich tilbage i tiden, så den dukkede op for ti sekunder siden.
-Nemlig. -Hvorfor ikke beholde den? Så havde du to.
Hvis kommandør LaMarr ikke havde sendt sandwichen tilbage i tiden,
var der opstået et temporalparadoks.
Og så ville et helt nyt univers være opstået på grund af en sandwich.
-Man får helt ondt i hovedet. -Jeg har en idé.
Kan den sendes tre måneder ud i fremtiden?
Ja. Hvorfor?
For så dukker den op om tre måneder, og det vil være en dejlig overraskelse.
Okay.
Fedt. Jeg glæder mig til den sandwich.
Det er sjovt, men det betyder også, at Aronov-apparatet er blevet mere potent.
Admiralen bør have besked.
De har uden tvivl opnået noget storslået. Men jeg ville ønske, at de ikke havde.
Man kan ikke stoppe fremskridt.
At bruge tidsrejse som våben har altid været en utænkelig skræk.
Havde krillerne eller kaylonerne opnået det,
kunne de springe den galaktiske balancegang over
og tilintetgøre Unionen ved dens dannelse.
Hvad skal vi gøre?
Jeg vil anbefale udsendelsen af en konvoj,
som kan eskortere jer til den forskningsstation Sabik Three.
I skal overlevere apparatet og al jeres data til dem.
John vil græde over sit legetøj.
Legetøjet vil være i større sikkerhed der. Jeg kontakter jer snart. Perry slut.
Vi bliver kaldt af The California. Det er admiral Ozawa.
På skærmen.
Sig frem, admiral.
Kaptajn, vi har kaldt stationen i fem minutter. De svarer ikke.
-Talla. -Jeg er i gang.
Kalder på alle kanaler. Intet svar.
Jeg beordrer alle skibe til at øge hastigheden til maksimum.
-Vi følger med. -Ozawa slut.
Der er noget galt.
Livstegn?
Ingen.
De vidste, at vi kom.
Kaptajn, en konvoj af kaylonskibe kommer ud af kvante.
"TO GANGE I LIVET"
-Undvigemanøvrer, betamønster. -Javel!
-Skjolde er nede på 50%. -Hjælpegenerator på maksimum!
Kaylospejdere eftersætter.
-Gordon, delta 5-mønster. -Javel!
Navigationspanelet er offline!
Dekompression på dæk E og F.
Vi får en besked fra admiral Ozawa.
På skærmen!
Alle skibe! Vi lider store tab!
Jeg beordrer en komplet tilbagetrækning til kurs 167.12!
Vi prøver at ryste dem af i Slørtågen.
-Gordon! -Er i gang!
-Magnetstrålen er låst fast. -Bak for fuld kraft.
-Det virker ikke! -Kald kaylonerne.
Kalder.
-Aflever apparatet. -Træk jer, eller vi destruerer det.
Aflever apparatet, eller I dør. Gør jer klar til at blive boardet.
Talla, destruér Aronov-apparatet.
Åh gud. Hold fast!
-Talla! -Lægeteam til broen!
-Jeg gør det, Ed. -Afsted!
-Charly, tag roret! -Javel!
-Er du okay? -Ja, jeg har det fint.
Kaptajn, et kaylonskib aktiverer sine anløbsbøjler.
-Jeg kan ikke vriste os fri! -Muligheder?
En bevidst overbelastning af skjoldene kan afbryde deres magnetstråle.
Mercer til LaMarr! Brug kvantekernen til at overbelaste skjoldene!
-På Isaacs ordre. -Javel. Omdirigerer strømmen nu.
Kernekapacitet 60%.
Kernekapacitet 76%.
98%. Kerneoverbelastning.
-Vi er fri! -Få os væk!
Bortus til kaptajnen. Stadig intet tegn på kaylonerne.
De kan have opgivet jagten.
Hold mig underrettet. Mercer slut.
Kan han ikke være kommet til skade under en eksplosion på vej til broen?
Nej. Jeg ville vide, hvis han slog hovedet og faldt.
Kaptajn, de magnetiske impedanser stemmer ikke.
Hvad mener du?
Energisignaturen får det til at se ud, som om Aronov-apparatet
har kørt for fuld kraft, men det har været slukket i dagevis.
Kan der være opstået en overbelastning?
Om han kan være fordampet under en strømbølge? Nej.
Scanningerne opfanger organiske rester, og der er ingen.
Hvor fanden er han så?
-Broen til kaptajnen. -Sig frem.
-Vi bliver kaldt. -Af hvem?
Af løjtnant Malloy.
-Hvor kommer kaldet fra? -Beskeden lader til at stamme fra Jorden.
Den er krypteret på en sub-kvantebølge, kalibreret til 3,7 gange lysets hastighed.
Ved den hastighed er beskeden blevet sendt
for cirka 400 år siden.
Den er blevet udregnet til at kunne nå Slørtågen fra Jorden lige nu.
Bekræftet.
Den er en smule nedbrudt, men størstedelen af beskeden er intakt.
Malloy til Orville.
Jeg sender denne besked fra år 2015.
Jeg har været her i seks måneder, og jeg…
…hvis beskeden når frem.
Jeg har indkodet mine tidskoordinater i denne besked.
Jeg er fanget her.
…hvis I kan.
Jeg ved, at det er langt ude, men hvis I kan, så send hjælp.
Jeg savner jer.
Afslut besked.
Gordon Malloy, pilot og flymekaniker, dør som 96-årig
Gordon Malloy, pilot og flymekaniker for et privat flyselskab,
døde i Pasadena i Californien den 12. juli 2068.
Hvordan skete det?
Det tror vi, at vi ved, for vi har set det før.
Dengang kommandør Graysons yngre jeg blev transporteret til vores tid,
indså vi, at den menneskelige erkendelse spillede en rolle i tidsforskydningen.
Vi mener, at det samme kan gælde her.
Til festen forleden spurgte Charly Gordon til hans mobiltelefon.
Og derefter talte han om Laura. Vi prøver stadig at forstå forholdet
mellem temporalteori og opfattelse, men det korte af det lange er,
at Gordon var tæt på Aronov-apparatet, da vi overbelastede skjoldene.
Energiudladningen fra kvantedrevet forstærkede temporalfeltet,
før det kollapsede, så han blev fanget i forskydningsbølgen.
Jeg kan tage fejl,
men jeg tror, at han underbevidst valgte den destination i det 21. århundrede.
-Så han er fanget i fortiden? -Det var han.
Ifølge disse rapporter levede og døde han der.
Så må det jo betyde, at det ikke lykkedes os at redde ham.
Hun har ret. Vi har allerede fejlet.
Det er ikke sikkert. Temporalmekanikken er nemlig uklar.
-Alt er omskifteligt. -Og vores adfærd er variabel.
Indtil, og hvis, vi forsøger at redde løjtnant Malloy,
eksisterer vi en superposition af adskillige mulige tidslinjer.
Så kan han reddes.
Hvorfor er han overhovedet registreret? Han kender loven.
Hvis man bliver forskudt i tid, skal man være usynlig og ikke gribe ind.
Det kan jeg ikke svare på.
Er det muligt for os at tage tilbage og hente ham?
Med opgraderingerne til Aronov-apparatet og Gordons koordinater har vi en chance.
Men det vil trække store veksler på kvantedrevet.
Han råber om hjælp fra fortiden.
Vi er forpligtet til at forsøge.
Mr. Malloy flyttede til Pasadena i 2018 og giftede sig med Laura Huggins
Mercer til LaMarr. Rapportér.
Klar, kaptajn.
-Isaac? -Tidskoordinater er kodet ind og låst.
Aktivér sekvens.
Modtaget.
Alle strømkredse er sammenkoblet.
Yaphit, aktivér dysoniumventilerne og giv strømningsfeltet 100% densitet.
I gang. Kvantekernen er på maksimal kapacitet.
Isaac, din status?
Jeg får brug for yderligere strøm for at øge krononenerginiveauet.
LaMarr, giv Isaac, hvad du kan undvære.
Omdirigerer hjælpegenerator.
Temporalfeltet bliver svækket.
Kernen bliver ustabil!
Alarm i alle sektorer.
Kvantedrevet kan ikke mere!
-Isaac! -Afvent.
Kommandør LaMarr, overfør strømmen til kvantekernen, når jeg siger til.
Tre, to, en. Nu.
Isaac. Tal til mig.
Kaptajn, jeg tror, at tidsforskydningen lykkedes.
Vi får se. Sekondløjtnant Burke, sæt kurs mod Jorden.
Javel.
Jeg opfanger gammeldags kommunikationssignaler
på flere radiofrekvenser. Vi er vist i det rette århundrede.
Elektromagnetiske skærme?
Fungerer. Vi kan ikke ses på deres overvågningsteknologi.
Vi bør gå forsigtigt frem. Hold os på den fjerne side af Månen.
LaMarr til broen.
-Værsgo. -Jeg har dårligt nyt.
Tidshoppet opbrugte det sidste af vores dysonium,
før vi nåede til Gordons koordinater. Vi nåede ikke helt frem.
Hvad mener du? Talla bekræftede, at vi er i det 21. århundrede.
Ja, men målet var 2015. Vi nåede ikke helt tilbage dertil.
Ifølge vores astrometriske scanninger er vi i 2025.
2025?
-Så har Gordon… -Gordon har været her i ti år.
Jøsses.
Vi kan vel ikke prøve igen?
Uden dysonium kan vi ikke komme hjem til vores egen tid.
Så må vi ned og finde ham og tænke på hjemrejsen senere.
Kaptajn, i starten af det 22. århundrede,
opdagede man dysoniumforekomster inde i Jordens kappe.
Men på dette tidspunkt er de stadig urørte.
Vi kan måske ekstrahere en passende mængde med en fjernstyret geodætisk sonde.
Okay.
Kelly og jeg finder Gordon og får ham hjem.
John, du finder dysoniummet. Gør alt for at undgå…
Kaptajn, jeg vil ikke vige udenom, men skibet har lidt overlast.
Cirka tusind systemer skal inspiceres og repareres
bare for, at skibet kan flyve.
Er der nogen i dit team, der kan klare det?
Der er én, der kan gøre det hurtigere og mere effektivt end mig.
Hvem?
Ham.
Isaac?
Kommandør LaMarr har ret.
Jeg kan dirigere en geodætisk sonde med større præcision end et biologisk væsen.
Men dens bane skal styres i realtid
med de rette justeringer for at sikre minimale forstyrrelser nu og i fremtiden.
Man kan forskubbe en forkastning, der forårsager et jordskælv 20 år senere.
Man skal bore og udregne borebaner i flere dimensioner samtidig.
Jeg får brug for sekondløjtnant Burkes assistance.
Jeg stiller lige et helt basalt spørgsmål.
Hvordan fanden skal Isaac gå rundt på Jorden i det 21. århundrede?
Navigations- og styresystemer er klar. Sløringssystemet er på standby.
Der er meget flytrafik dernede.
Melder mig til tjeneste.
Det er en skidt idé. Det gik galt med forklædningerne på Krill-skibet.
Det er vores eneste mulighed. Kom, vi må afsted.
-Klar til afgang. -Før os ud.
Jeg har fået adgang til deres luftrumskontrol.
Jeg uploader lokationer og vektorer for alle luftfartøjer
inden for en radius på 1000 km.
Godt. Så rammer vi ikke et fly.
Dyrker du sport?
Det her bliver som at finde en nål i en høstak.
Undgå at efterlade tidsaftryk, men fuldfør missionen uanset hvad.
-Helt enkelt. -Kom.
Vil du have TKS-panelerne på Hawkeren?
Ja, hvis de er klar i morgen, kan vi få den op til den 5.
Modtaget.
Hey, Gordo?
-Venter du klienter? -Nej, hvorfor?
Gordon.
Du godeste.
Hvordan har du det?
Jeg…
Jeg kan ikke fatte, at det sker.
I er her.
I er faktisk…
I er her faktisk.
Ja, cirka ti år for sent.
Er du okay?
Jeg har det fint. Ja.
-Jeg kan ikke tro, at det er jer. -Undskyld, det tog så lang tid.
Jeg ventede ikke at se jer igen.
Nu er vi her. Og vi prøver at komme hjem.
-Hjem? -Ja.
Kan vi køre en tur?
Nogen havde taget "Orville" med R. Jeg blev så vred.
"Oville" var den bedste mulighed. Det lyder som et lorteband.
Hvad lugter?
Nå ja. Undskyld. Det er deodorant. Jeg var sent på den i morges.
Jeg måtte gøre mig klar i bilen. Jeg ødelagde dåsen, så det endte overalt.
Du har vist tilpasset dig dette århundrede.
Ja. Perioden har et dårligt ry, men der er også meget godt.
Såsom?
Det er som at se sin lillebror begå en masse dumme fejl.
Ja, han er en idiot nu, men man kan se ham lære og udvikle sig,
og man ved, at en dag vil alle de fejl gøre ham til en klog mand.
Sikke en tilgivende holdning, når man ved, hvad vi har måttet rydde op.
Jeg har altid kunnet lide denne periode, og med årene har jeg fundet mig til rette.
Da ingen kom og hentede mig, måtte jeg slutte fred med det faktum,
at det her var mit hjem nu.
Jeg vidste ikke, om The Orville overlevede slaget mod kaylonerne.
Jeg kan slet ikke forestille mig, hvor svært det har været for dig.
Men for pokker da, du er Unionsofficer, og det er min opgave at påpege, at…
Sig det ikke. Tidsloven, forbliv usynlig, interagér ikke med nogen.
Hvis vi når tilbage, skal du stå skoleret for det her.
Det ved du.
Jeg tager ikke med tilbage.
-Hvad? -Hvad mener du?
Kom med ind.
Skatter?
-Hej, skat. -Hej.
-Hvem er dine venner? -Det her er Ed og Kelly.
Hej.
Det er min søn, Edward, og min kone, Laura.
Jeg har vist lokaliseret den nærmeste dysoniumforekomst.
-Den befinder sig 6 km under skorpen. -Kan du finde det optimale borested?
Det vil jeg mene. Det tager et øjeblik at forbedre billedet.
Hvilken musik kan du lide?
Hvad?
Der er et passende borested 23,7 km fra vores nuværende position.
Det er en lang vandretur. Vi har brug for et transportmiddel.
Se.
IRON EAGLE WHISKY - ØL - POOL - DART
Jeg har en idé.
To, tak.
Hold da kæft. Det er ren bourbon, skat.
Ja, og jeg er fra Texas.
-Er han din kæreste? -Åh gud, nej.
Jeg mener nej, han er min bror.
Jeg hedder Sam. Det er RJ.
Jeg hedder Charly. Det er Isaac.
En fornøjelse at møde jer. Hvad er jeres hobbyer?
Nå, hør her. Har I en kværn eller to derude?
-To Sceamin' Eagle V-Rods. -De er så smukke.
I vil vel ikke låne os dem i et par timer?
-Hvad? -Din søster har store nosser, hva'?
Negativt. Hendes anatomiske konstruktion…
Nå, hvem er den stærkeste fyr herinde?
Det må nok være mig.
Han er fuld af lort. Det er Richie derovre.
Okay, så hør her.
Hvis min bror kan slå Richie i armlægning, så får vi jeres motorcykler.
-Spøger du? -Er det et væddemål?
Hvad får vi, hvis du taber?
Hvis jeg taber… så vælger du.
-Ja! -Kom så, Richie!
-Det skal se troværdigt ud. -Modtaget, sekondløjtnant.
Kald mig ikke… Glem det.
Godt. Når jeg siger til.
Og… nu!
Alt for let!
Åh nej, jeg taber.
Hvad laver du? Gør det af med ham! Kom nu!
Kom så, Richie!
Det lader til, at det her ikke er en af dine hobbyer.
Bedre held næste gang.
Jeg sad i en lille pub hjemme i New York,
da der en aften kom en kejtet, lidt nørdet fyr ind…
Årh, lad være.
Han var helt alene og klappede højere end alle andre.
Så min første tanke var jo, at han var en klam enspænder.
Han ville sikkert spørge, om han måtte give en drink.
-Det gjorde jeg. -Det gjorde han. Jeg var sådan…
Far, må jeg få mere juice?
-Ja da. Skal du have hjælp? -Nej, jeg kan selv.
Godt.
Jeg var ti sekunder fra at flygte ud i min bil,
men så begyndte han at tale om min musik, og…
Det var så indlysende, at han forstod den.
Han hørte virkelig, hvad jeg ville med musikken,
og forstod, hvorfor den var det vigtigste i mit liv.
Mange fyre kom til mine koncerter og gav mig komplimenter.
-For at score, men han… -Jeg ville ikke have sex.
-Jeg syntes, hun var grim. -Stop.
Lad mig fortælle færdigt. Han ville bare gerne lære mig at kende.
Så jeg tænkte: "Ikke min normale type, men hvad fanden?"
"Jeg prøver."
Jeg havde lige slået op med Greg, og jeg ville ikke have endnu en stodder…
-Men hun gik på date med mig alligevel. -Nemlig. Og se os nu, syv år senere.
-Stodderen er min mand. -Jeg er hendes stodder.
Det er en meget lækker frokost. Tak.
Selv tak. Hvor længe har I fløjet?
-Fem år. -Ti år.
-Jeg sagde fem år, for sådan føles det. -Men ja, ti år.
Gordon fortæller, at I arbejder i Boston. Så må I være Sox-fans.
Ja. Det bliver jo koldt der, så sokker er…
Sokker er vigtige.
Hej. Bortus spørger efter statusrapporten.
-Hvordan går det? -Langsomt, men fint. Fasemodulatoren, tak.
Tror du, at vi kan nå hjem?
Orville er et hårdfør skib. Hvis Isaac og Charly skaffer dysonium, så kan vi.
Hvad er der galt?
Jeg har en muskel i klemme, men har ikke haft tid til at besøge dr. Finn.
-Hvor? -Højre skulder.
-Skal jeg gøre et forsøg? -Tak, men jeg har prøvet.
-Men en xeleyaner? -Nej.
Okay. Så prøv bare.
-Hold da kæft. -Jeg kan mærke den.
Åh gud. Du godeste…
Jep.
-Undskyld, gjorde det ondt? -Nej, bliv endelig ved.
-Hvor længe har du kunnet det her? -Det kan jeg ikke.
Ja.
Det er som 50G fokuseret lige på…
Åh gud!
-Du er for vild! -Nu skulle den være der.
Sådan.
Bedre?
Kan vi tale nu?
Ja.
Jeg forstår, at du endte i en unfair situation.
Men jeg vil høre en skidegod undskyldning for det, der foregår, for umiddelbart
bør vi trække dig tilbage til skibet og smide dig i briggen.
-Klap i! -Undskyld mig, løjtnant?
Nej. Jeg er hverken din løjtnant, din styrmand eller din besætning.
Jeg er Gordon Malloy, og det her er mit hus.
Gordon, du er skyldig i cirka 50 tilfælde af tidsforbrydelser.
-Du brød loven, og konsekvenserne… -Loven kan rende mig!
Jeg brugte tre år på at overholde loven.
Jeg skjulte mig i en hytte i en skov i Connecticut, og jeg gjorde min pligt.
Jeg var usynlig. Jeg talte ikke med nogen og gik ingen steder.
Ved I, hvad jeg spiste? Dyr. Ja.
Jeg havde mit våben på mig, og jeg brugte det til at dræbe dyr.
Skal vi tale om at bryde loven?
Her betyder det intet, men i vores tid er jeg en seriemorder.
Ved I, hvad det gør ved en?
Så efter tre år sagde jeg: "Fandeme nej. Tidsloven kan rende mig."
Den er fin på skrift, men Unionen aner ikke, hvordan det er at være fanget!
Så jeg tog ud for at lede efter hende, og jeg fandt hende og byggede et liv op.
Og I skal ikke give mig dårlig samvittighed over det.
Jeg er et menneske. Vi er sociale væsener. Vi dør uden selskab.
-Skulle jeg bare dø? -For at beskytte tidslinjen, ja.
Hvem ved, om det er sådan, det skal være? Hvorfor må jeg ikke gøre, hvad jeg vil?
Du har virkelig tilpasset dig dette århundrede.
Da du sluttede dig til Flåden, svor du Unionen troskab.
I er her! Altså eksisterer Unionen stadig i fremtiden.
Hvis noget ville ske, var det allerede sket.
Det er ren fysik. Nej! Tidslinjen har det fint.
Du narrer dig selv. Ingen forstår tidsrejse fuldt ud.
Ifølge Isaac er alt stadig omskifteligt. Observantinteraktion er en variabel,
og før vi handler, er alle tidslinjer mulige.
Du ved ikke, om din søn starter en krig, der måske forhindrer Unionens dannelse.
Måske hjælper en af hans efterkommere med at danne den.
Eller bliver far til dig. Eller mig.
Netop! Vi ved det ikke, og derfor må vi ikke blande os.
Vi har ikke nok viden eller fremsynethed. Du kan have gjort uoprettelige skade.
Jo længere du er her, des større risiko. Ifølge Isaac…
-Og Isaac har jo altid været pålidelig. -Hold nu op, Gordon.
Han hjalp kaylonerne med at dræbe tusindvis af mennesker. Det ved vi!
Er en beviselig forbrydelse mindre alvorlig end en hypotetisk? Flot.
Du er nødt til at komme med os.
Glem det.
Du sendte den besked. Du ønskede, at vi hentede dig. Vi er her.
For ti år siden ønskede jeg det.
Mere end noget andet i galaksen.
Men ikke nu.
I var for længe om det.
Jeg er lykkelig her.
Gordon?
I skal gå nu.
Det er sandheden. Den hele.
Sig nu noget.
Jeg ved det.
Hvad ved du?
Jeg…
Jeg ved det.
Jeg…
På en måde har jeg altid vidst det.
Der er bare noget ved dig, som er…
…anderledes.
Der er en energi omkring dig.
Dit syn på verden.
Din adfærd over for mig.
Da pandemien kom…
…vidste du det.
Da alt omkring os virkede, som om det kollapsede,
sagde du, at alt nok skulle gå.
Og ved du hvad? Jeg troede på dig. Fordi…
…du ved ting, ikke?
Men…
Ændrer det ikke dine følelser om os?
Altså fordi du har løjet for mig hele vores liv sammen?
-Laura, hvis jeg havde fortalt… -Ville det ikke have nyttet.
Ville det ikke?
Jeg ved det ikke.
Det var vel derfor, det skulle ske nu.
Da jeg var klar til at høre det.
Jeg ved, at det er sandt.
Jeg forelskede mig i dig 300 år efter din død.
Hvad så nu?
De vil tage mig med tilbage.
Og…
…hvad vil du?
Jeg vil have dig.
TIL SALG NANCY WEBER EJENDOMME
Koordinaterne er lige under den ejendom.
Kom.
Det står vist tomt.
Undskyld mig!
Hej. Jeg er Nancy Weber. Ejendomsmægleren.
Hej.
-Er I interesserede I huset? -Vi…
Ja. Ja, vi er interesserede.
Jeg gætter på, at I er førstegangskøbere.
Nemlig.
I har valgt et godt et. Altså huset.
Men din fyr er nu også sød.
Så sød.
-Kom med ind. Skal I på vandretur? -Vandretur?
-Rygsækken. -Ja, det skal vi. I eftermiddag.
Hvor længe har I været sammen?
Et par år.
-Ikke, skat? -Bekræftet.
Vores pardannelse har blomstret i noget tid.
Dette er stuen.
Her er masser af plads til jer to, men også til en familie.
-Jeg antager, at I ikke har børn endnu? -Negativ. Insemination er ikke indtruffet.
Jøsses. Har huset en kælder?
-Ja. -Må vi se den?
Selvfølgelig.
De tidligere ejere brugte den primært til opbevaring,
men med lidt knofedt kan den blive det perfekte spillerum,
et kontor eller et lille træningsrum.
Huset er virkelig dejligt, og prisen er rimelig.
Må vi lige tale om det i enrum?
Naturligvis. Giv jer god tid.
Men I vil elske det. Tro mig.
Vi må skynde os.
Dysoniumforekomsten befinder sig i retning 006.17
i forhold til Jordens geometriske centrum.
Når apparatet er aktivt, må vi justere borebanen kontinuerligt
for at undgå petrologisk ubalance.
-Vi må altså ikke slå ægget ud. -En primitiv analogi.
Lad os komme i gang.
-Den geodætiske sonde har brudt skorpen. -Nedstigning med 56,7 m/s.
Den tektoniske aktivitet stiger.
Ja. Rotér nedstigningsvektor til retning 007 i otte sekunder.
-Nu. -Roterer vektor.
Jeg opfanger en trykgradient i et grundvandsreservoir.
-Træk 20 meter op og omdiriger sideværts. -Modtaget.
Gradienten er stabiliseret. Tektonisk stress ubetydeligt.
Omdiriger til 011.12.
Tæthedstransition bekræftet. Vi er brudt igennem kappen.
Okay. Så venter vi.
Jeg kan lide dit hår.
Hvad fanden laver du?
Uddyb venligst.
Du har stillet spørgsmål om, hvilken musik og sport jeg kan lide.
Du opfører dig vildt sært. Hvad foregår der?
Jeg prøver at initiere en samtale med dig.
Hvorfor? Hvis du vil sige noget, så sig det.
-Drop smalltalken. -Nuvel.
Under mine observationer af de biologiskes skikke
har jeg set mange tilfælde af anerkendende erklæringer,
når den ene yder en service for den anden. Mennesker kalder det en "tak".
Ja?
Jeg fik aldrig sagt "tak" for min reaktivering.
Du reddede praktisk talt mit liv.
Ja, fint. Det gjorde jeg vel.
Tak.
Det passende svar er: "Selv tak."
Lad os springe den del over.
Jeg forstår ikke? Ønsker du ikke at modtage min tak?
Isaac, jeg gjorde min pligt. Og jeg brød mig ikke det mindste om det.
Jeg adskilte mit arbejde og mine følelser. Ikke andet.
Jaså. Du nærer stadig negative følelser for mig.
Vi skal arbejde sammen. Hver dag.
Men det ændrer ikke, hvad du gjorde, og hvem jeg mistede på grund af det.
Ved din robothjerne, hvad kærlighed er?
-Jeg forstår ikke? -Så lad mig forklare.
Amanda var ikke kun min bedste veninde. Jeg elskede hende.
Og jeg nåede ikke at fortælle hende det.
Jeg kunne have tilbragt resten af livet sammen med hende.
Og jeg aner ikke, om hun følte ligesådan.
Jeg ventede for længe med at spørge, og pludselig var hun død.
Du tog hendes liv, og i samme moment tog du mit.
Det, det kunne være blevet.
Så ja, jeg nærer stadig negative følelser.
Men jeg takker dig alligevel.
Ekstraktion fuldendt.
Plasmaboret er deaktiveret.
Godt. Så forsegler vi det.
Lad os komme væk.
-Nå, har I besluttet jer? -Vi har slået op.
Hvad troede du "pay-per-view" betød?
Jeg troede, at det var et fremmedord som "à la carte" eller "escrow".
-Det er det ikke. -Jøsses.
-Hvad er den gode nyhed? -Jeg blev fyret.
-Hvad? -Ja.
Nej.
Nej!
Hvad I end tror, I skal gøre, så glem det og forsvind herfra.
-Gordon… -Forsvind!
Gordon, hvad sker der?
-De vil tage mig med. -Hvad?
Du kan ikke blive her. Det ved du godt.
Så skulle I have haft styr på datoerne
og være kommet for ti år siden. Jeg skal ikke med.
Du har intet valg.
Hvad… Vil I trække mig med mod min vilje?
Om nødvendigt.
Okay.
Fint nok. Jeg tager med.
Det gør vi alle.
Beklager, Gordon. Nej.
Jeg rejser ikke uden min familie.
Far? Hvad er der galt?
Det er okay, skat.
Vil du dræbe os?
Nej, bare lamme jer.
Når I vågner, er vi væk.
Og så skjuler vi os så grundigt, at I aldrig vil finde os igen. Nogensinde.
Så I har to muligheder. Døren eller gulvet. Vælg selv.
-Du ved, at det, du gør, er… -Isaac til kaptajn Mercer.
Værsgo.
Vi har sikret dysoniummet og vender tilbage til rumfærgen.
Modtaget. Mercer slut.
Godt. Vi tager dig med hjem.
Du hørte mig vist ikke. Jeg vil ikke…
Fra 2015.
Hvad?
Længere tilbage i tiden beder du os om hjælp.
Vi kan godt springe ti år.
Nej. Nej, nej, det må I ikke.
Gordon, hvad mener han?
Han vil rejse tilbage og hente mig. Ti år tilbage i tiden.
Hvad?
-Nej, hvad så med… -Os?
Så vil der ikke være noget os. Intet os.
Ingen Edward. Ingen baby.
Hvad er I for nogle mennesker?
Det gør mig ondt, men denne virkelighed skulle aldrig have eksisteret.
Vores virkelighed?
Min søns? Min babys?
Vil de så ikke eksistere?
Jeg…
Jeg ved det ikke.
Det er derfor, det er ulovligt og umoralsk at lege Gud med historien.
Hvem leger Gud? Det er da kun dig!
Er det ulovligt at slette folks eksistens? Det kalder jeg drab!
Farvel, Gordon. Vi ses snart.
Ed! Jeg beder dig! Gør det ikke!
Tag ikke min familie fra mig!
Hvis du har bare den mindste smule anstændighed, så lader du være!
Ed!
Hvad vil der ske?
Far, er vi i knibe?
Nej.
Hør her.
Uanset hvad, vil jeg altid elske jer begge.
Forstår du det? Altid.
Denne familie er stærkere end tid.
Og uanset hvad der sker, kan ingen tage det fra os.
Jeg tror på dig.
Mercer til LaMarr, hvad er status?
Vi fik ekstraheret cirka otte kilo dysonium
-fra den geodætiske sonde. -Er det nok?
Det er lige akkurat nok, tror jeg.
De reviderede tidskoordinater er indtastet og fastlåst.
Godt, så prøver vi igen.
Åbn dysoniumventilerne.
Strømkredsene er sammenkoblet. Jeg aktiverer temporalfeltet.
Kernen er stabil.
Fuld kraft fremad om fem, fire, to, tre, to…
-Rapportér. -Afvent, kaptajn.
Vi ramte ikke plet, men tæt på. Gordon ankom for en måned siden.
Godt.
Lad os få ham hjem.
Hold da op.
-Det er godt at være tilbage. -Og godt at have dig tilbage.
Jeg er glad for, at vi… At vi klarede det.
Jeg tvivlede ikke et sekund.
-Hvad? -Vi taler om det senere.
Den er fuldstændig ødelagt. Brændt af indefra og ud.
-Kan du reparere den? -På seks måneder, måske.
Det er jo ikke et kvantedrev. Det er banebrydende temporalteknologi.
Dr. Aronov kunne gøre det hurtigere, men han bliver først født om 350 år.
Vi har vel intet valg, vel?
Om det så tager seks måneder, må vi prøve. Vi kan ikke flyve ind i fremtiden uden.
Jeg kraftidiot!
-Hvad mener du? -Det er præcis det, vi skal gøre.
Aronov-apparatet får os tilbage i tiden.
Hvis vi vil rejse ind i fremtiden, har vi metoden lige her.
-Det har vi haft hele tiden. -Forklar.
Når vi bruger kvantedrevet, bevæger vi os hurtigere end lyset.
Men kvantefeltet laver en boble om skibet, som isolerer os fra den normale rumtid.
Ellers ville vi blive ofre for Einsteins teori om tidsforlængelse.
Jo tættere vi kommer på lysets hastighed, des hurtigere går tiden udenfor.
Forstår I det ikke? Vi slukker bare for feltet.
Vi tillader det, som det er designet til at forhindre.
Skibet skal så tæt på lysets hastighed som muligt, så klarer Einstein resten.
Uden feltet kan sådan en hastighed bringe the Orville på kollisionskurs.
Selv en partikel interstellar støv kan kompromittere skroget.
Vi omdirigerer alle strømsystemer til skjoldene. Også de livsvigtige.
Hele turen tager kun et par minutter.
Stjernen Alpha Tucanae ligger cirka 200 lysår fra Jorden.
Charly lægger en kurs, der undgår alle stjernetåger og al interstellar støv.
Hvis vi flyver med 99,9999% af lysets hastighed,
når vi ud og hjem på få minutter, men på Jorden vil der være gået 400 år.
Det kræver præcise beregninger at sikre et nøjagtigt ankomsttidspunkt.
Ja, og matematikken tager du dig af. Hyg dig med det. Hvad siger I?
Gør det.
-Status, sekondløjtnant? -Kursen er lagt.
Roret er kalibreret til relativistisk hastighed.
Spænd selerne.
Broen til LaMarr. Når du er klar.
Modtaget, kaptajn. Gordon, aktivér kvantedrev.
Tænk, at vi ser årtier passere.
-Vi nærmer os Alpha Tucanae. -John?
-Alt ser fint ud. -Sagtner farten.
Det var de første 200 år. 200 år tilbage.
Kursen er sat mod Jorden.
-Vend omkring. -Javel.
LaMarr, når du er klar.
Aktivér primærdrev.
LaMarr til broen. Gordon, skift til computerstyring.
Implementér Isaacs indstillinger.
Udført.
Før os hjem, skatter.
-Vi nærmer os Jorden. -Forstør.
Nu ligner det noget.
-Talla? -Hovedkvarteret tillader anløb.
Hvad skal jeg sige?
Det må have været det sværeste, I nogensinde har gjort.
Det er en underdrivelse.
Jeg kan bare ikke… Tænk, at jeg var så egoistisk.
Jeg satte tidslinjen over styr. Og truede jer.
Du blev sat på en prøve, ingen af os af har prøvet.
Vi ville måske have gjort det samme? Man bliver påvirket af at have en familie.
Hør her. Intet kan afhjælpe de følelser, I har lige nu.
Men jeg vil gerne sige, at I gjorde det rette.
Det var svært, men I prioriterede pligten.
Du har ret. Det hjælper ikke.
Nu er der to børn, der aldrig bliver født.
Men en fremtid, der gør.
Hvor længe siden er det, at vi tre har siddet sådan her?
-Længe. -Ligesom i gamle dage.
I de gamle dage havde vi drukket den flaske og to mere.
Vi var yngre dengang.
Du har ret. Lad os gå efter tre.
Tekster af: Mille Dyre Egegaard