LYTTEPOST FOR UNIONEN PÅ SARIN IV
Her borte.
Følg etter.
Kom igjen!
Løp!
Jeg trodde vi ville være trygge her.
Ingen steder er trygge lenger.
- Kan vi gå til kvantefart? - Det svikter hver gang.
En ismåne i bane rundt planeten.
Inne kan kjøpe oss tid.
- "Inne"? - Ikke ute.
Gjør det!
- Har du gjort det før? - Nei.
- Burde jeg bekymre meg? - Ja.
- En stor hule foran. - Jeg ser den.
Få oss dit.
Kom igjen!
- Kvantemotoren er tilbake. - Få oss ut.
Nære på.
Kaylonerne har snart okkupert alle systemer.
De har utslettet halve galaksen på under ni måneder.
- Hvor nå? - Calivon.
- De er like farlige. - Kaylonerne har ikke prøvd seg.
Antagelig fordi de kan måle seg.
Vi kan gjemme oss i utkanten og håpe de ikke ser oss.
- Det kan ikke bli verre. - Legg inn kursen.
- Jeg håper den fungerer. - Lenge siden jeg spiste skikkelig!
Se her! Hva vil du ha?
En Twinkie.
Seriøst? Vi ble nesten drept, og du vil ha en småkake?
- Jeg hadde lyst på det. Halve? - Ja!
Her.
Herregud!
- Så godt. - Det er helt utrolig.
- Hva var det? - Kvantemotoren sluttet.
Hva er det nå?
Det er ikke oss. Noe stoppet oss. Et signal fra utsiden.
- Fra hvor? - Fra den.
- Sankere. - Pokker!
- Hvordan fikk de tilgang? - Jeg aner ikke.
Ingen panikk.
De flår oss og bruker huden som dress!
Hva skal vi gjøre?
Vi kjemper tilbake. Siste måltid kan ikke bli en Twinkie.
Klar?
Ikke skyt.
- Hallo, Ed. - Kelly?
- Godt å se deg. - Kjenner du henne?
Vi gikk ut en gang for rundt syv år siden.
Hun ringte meg aldri tilbake.
Det er derfor jeg er her nå.
Dette blir vanskelig å fordøye.
En jente som avviste meg for syv år siden har kapret skipet mitt.
Jeg burde være klar for det.
Kjenner dere til stjerneskipet Orville?
Skipet kaylonerne brukte for å forbigå jordens forsvar?
- Vi skulle alle vært om bord. - Hva mener du?
Du skulle vært kaptein. Jeg overstyrmann.
Alle her var ditt mannskap.
Det virker mer tiltalende, men det er ikke virkeligheten.
Jo, i en annen tidslinje.
Er dette et av disse narkoskipene?
Hvordan kjenner du til en annen tidslinje?
For syv år siden ble jeg ved en feil sendt frem i tid -
- til det som var seks måneder siden.
Jeg var om bord Orville. Jeg møtte deg der.
Sammen med alle i rommet.
Før Orville sendte meg tilbake, -
- slettet dr Finn minnet mitt. Uten hell.
Jeg gjorde noe som endret historien.
- Hva da? - Jeg sa nei til en date til.
I den andre tidslinjen giftet vi oss.
Jeg var utro, og vi bli skilt.
Jeg hjalp deg med å få kommandoen på Orville.
Med deg som kaptein ble kaylonerne slått.
Fordi jeg var kaptein? Jeg stoppet kaylonerne?
Jeg svømte med T-skjorte til jeg var 20.
Fordi du hadde kommandoen, ble dr Finn med.
Jeg søker dit jeg trengs. Jeg følte nok at du trengte min hjelp.
Hun og sønnene hadde et forhold til kayloneren Isaac.
Han vendte seg mot sine. Kaylonerne tapte.
- Dere tror dette? - Ikke så vanskelig.
Jeg var på Orville. Alle trodde Isaac var vår venn.
Kelly sporet oss alle. Det hun visste -
- kunne ingen visst uten å være der.
Vi må gjenopprette tidslinjen.
Det kan bare gjøres ved å dra tilbake og slette minnet.
Halve galaksen er utslettet fordi vi ikke gikk ut en gang til.
Om dette er sant og det er mulig å reise tilbake, -
- hva om minneslettingen svikter igjen?
- Tilbake i helvete. - Det fungerte ikke -
- fordi Kellys hjerne mangler proteinet beta-sekretase.
Enkelt å overse. Som jeg gjorde.
Med en sprøyte vil det fungere. Historien er reddet.
Alle sykestuer ligger i ruiner. Kan du skaffe proteinet?
- Nei. - Det finnes en undergrunn.
- En motstand mot kaylonerne. - Jeg trodde de var knust.
Kaylonerne skulle tro det.
Noen celler gjenstår. Jeg har en kontakt.
- De kan skaffe proteinet. - Og så?
Én ting av gangen. Basen er avsidesliggende.
Vi må unngå mange kaylonere. Vi trenger en god pilot.
- Viser noen meg dit? - Kom.
Beklager.
Jeg så oss.
Vi var gjennom så mye smerte.
Jeg så det fra utsiden -
- og gjorde det jeg trodde var rett. For å beskytte oss.
Litt av et valg å ta alene.
Om du så din fremtid med alle feil, ville du ikke prøve å rydde opp?
Jeg ville tenkt på andre.
Du hadde dette på skolen. Reis i tid, drep Hitler, -
- hindre krigen og hva som helst kan skje.
Jeg vet det nå.
Jeg husker at jeg hadde en veldig fin kveld med deg.
Du du ikke svarte, så jeg det som om verden var over.
Jeg hadde visst rett.
Fint å se deg igjen.
- Et stort asteroidebelte. - Det var en planet.
Det er et svart hull like ved. Det suger det til seg.
Der er det. Gjør klar transportskipet.
Talla, ha skannerne på maks mens vi er borte.
- Vi må se etter kaylonere. - Ja. Lykke til.
Talla, pass på guttene mine.
Denne veien.
- Hva vil du? - Yaphit, det er meg, John.
- John hvem? - Fra Orville.
- Vi tjente sammen i årevis. - Ja! Beklager.
Litt av meg ble skutt av sist uke. Litt minne fulgte med.
- Vi må treffe løytnanten. - Vent.
Besøk!
Ser man det. Lenge siden sist.
John. Jeg trodde nesten ikke på at du levde.
- Men her er jeg. - Godt kaylonerne ikke tok deg.
- Takk for det. - Og hvem er dette?
Ed Mercer, Kelly Grayson, Claire Finn.
- Alara Kitan. - Hyggelig.
Alara var sikkerhetssjef på Orville.
- Sikkerhetssjef? - Størrelsen villeder.
- Stol på henne. - Man må stole på noen.
- Hvordan går det? - Tyngdekraften er lei.
Ellers fint. Jeg har det du ba om.
Vær glad dere lever.
De ødelegger sjelden baser fra rommet.
De tar fanger for å avhøre dem om andre celler.
- Hvem er legen? - Jeg.
- Perfekt. - Hva gjelder dette?
Du ville nok ikke trodd meg.
Det er jeg vant til. Men få høre.
De fant oss.
- Hvor er transporten? - Mot sør.
En bakvei. Vi dekker dere.
Alara! Det er plass til deg.
De trenger meg. Dra!
- Keyali, et kaylonerproblem. - Vi vet det!
Skyt!
Dere overgir dere.
- Oppe eller nede? - Øverst.
- Keyali, møt oss halvveis. - Mottatt!
Der er de.
- Hva het du? - Ty.
Ty, ser du den røde knappen?
Trekkstrålen. Jeg sier fra når du skal trykke.
Klar, Ty. Nå!
De er inne! Vi drar!
- Jeg trakk dem inn! - Flott.
- Få oss vekk! - Pokker!
- Hva da? - Kvantemotoren er ute.
Vent!
Vi kan ikke dra fra dem. Vi må gjemme oss.
- Det svarte hullet? - Vi knuses.
Ikke like innenfor hendelses- horisonten. De ser oss ikke.
Vi har ikke noe å tape.
70 grader til babord.
- Hva i alle dager? - Tidsdilatasjon.
Så nært et svart hull -
- går tiden saktere for oss.
For hvert sekund her, går noen timer der ute.
Kom igjen, dropp det.
Ifølge kronometerne har det gått to dager.
Hvordan var helgen din?
- Kvantemotoren fungerer. - Kurs for jorden.
Jorden ble ødelagt av kaylonerne.
Ja. Men skal vi gjenskape tidshoppet, -
- må vi nå Isaacs data om Aronov-apparatet.
- Det er på Orville. - Gikk ikke skipet tapt?
Vi ble sendt inn i atmosfæren.
Mange slapp ut i kapsler.
Vi har regnet ut krasjstedet.
- Vi tror Orville er intakt. - Hvor?
På bunnen av Stillehavet.
- Noe? - Vi har tilgang til minnet.
Ingen taktisk informasjon, Vi leter.
- Fortsett. - Ed ba deg komme innom ham.
Kom inn!
- Hva er dette? - Jeg tenkte -
- at selv om vi kjemper for å overleve, -
- er det fortsatt vår andre date.
- Jeg har alt hatt den. - I denne tidslinjen.
Hva har du drevet med de siste syv årene?
Jeg har fokusert på karrieren.
Øverstkommanderende på Epsilon Eridani.
Men du ønsket ditt eget skip.
Det stemmer. Det var nære på noen ganger.
Kanskje innen et år om det ikke var for kaylonerkrigen.
- Du var da på noen skip? - Ja. Hvordan vet du det?
Jeg kan ha søkt deg opp et par ganger. Noen titalls ganger.
- Du fulgte meg i skjul. - Bare nysgjerrighet.
Hvordan var jeg i den andre tidslinjen?
- Høflig og hensynsfull. - Kjedelig.
Nei, du var veldig snill.
Hvorfor gjorde du det slutt da du dro tilbake?
Jeg hadde sett hva som skjedde.
Jeg trodde jeg kunne redde oss fra det.
- Hatet vi hverandre? - Nei. Hun elsket deg.
Eller jeg elsket deg. Hva enn du vil kalle det.
Vi angrer på å ha såret deg.
Du angret på å såre oss.
Om vi lykkes...
Da vil ikke dette ha skjedd.
Det taktiske er beskyttet av kvantekoder, men se her.
- Hva er det? - Konnektomnettverket deres.
- Som er? - Et slags hjernenettverk.
De er sammenkoblet i et sentralt datasystem.
- Slik kommuniserer de. - Kan vi utnytte det?
Gi meg tid, så kan jeg kanskje finne ut mer.
Jeg ville bare si at vi nærmer oss jorden.
Herregud...
Ed. Månen...
Tegn til liv?
Hva med Orville?
Jeg har funnet det.
Bunnen av Marianergropen.
- Intakt? - Det ser sånn ut.
11000 meter dypt. Tåler vi trykket?
Ikke i denne skrothaugen. Og ikke etter julingen.
Med nok kraft på skjoldene kanskje et transportskip.
- Har noen prøvd det i en transport? - Ikke som jeg vet.
Hold for nesen.
- Jeg ser ingen fisk. - Kaylonerne var nøye.
Vi er forbi 3000 meter...
4690 psi og økende.
8800 meter.
Mamma...
Vi er forbi 9600 meter. Vi burde snu. Dette er galskap.
Vent, se!
Lav energi og en minimal støtte for liv.
- Dørene er åpne. Flaks. - Få oss inn.
Koblet til hoveddatamaskinen. Jeg starter trykk.
Dette er skummelt.
- Er vi de eneste om bord? - Ett liv fem dekk over oss.
Talla, kan du åpne?
Bortus! Det er oss.
- Herregud. Så unødvendig. - Beklager. Jeg kjente deg ikke.
Tenk at du lever.
- Fint å se dere igjen. - Hva skjedde?
Kaptein og overstyrmann ble drept.
Jeg ble her for å sikre at kapslene ble sendt ut.
Men jeg kunne ikke hindre krasjet.
Jeg har levd på minimalt med livsstøtte og rasjoner.
Det høres leit ut.
Ni måneder. Det må ha vært ensomt.
Min partner Klyden og min sønn Topa kom seg ut.
Om de overlevde, møtes vi på Moclus.
Det håpet har holdt meg i live.
Bortus, Moclus ble ødelagt.
Jeg er så lei for det.
Det vil høres sprøtt ut, men vi kan kanskje rette det opp.
- Broen til Lamarr, hva er status? - Vi har noe av hovedkraften.
Jeg er feil mann.
Om vi kan gjenopprette tidslinjen, -
- da er det din plass. - Jeg har aldri vært kaptein.
- Det har du. - Sett deg!
Skanningen viser ingen fiender.
- John, nok kraft? - Så vidt. Vi kan ikke bli her.
Greit.
Finjusteringsraketter til en fjerdedel.
Ta oss opp.
- Vi står stille. - Halv kraft.
Kom igjen nå, fly.
Vi er oppe! 10 meter.
15 meter.
20 meter og stigende.
- 8000 meter til overflaten. - Rolig.
Stå klare med hovedmotorene.
Vi nærmer oss overflaten.
- Gjennom ionosfæren. - Gå til underlysmotorer.
- Dommen? - Filen er ufullstendig.
- Isaac fullførte det ikke. - Kan du gjøre det?
Jeg er ikke så dyktig. Det ville tatt årevis.
- Hva gjør vi da? - Vi må inn i Isaacs hjerne.
Isaac er på Kaylon. Han ble demontert.
Men dataene eksisterer. Jeg har en vill idé.
- Hei. - Hei. Noe å drikke?
Alltid.
- Kan John klare det? - Han skulle si fra. Vi får vente.
Er jeg grusom om jeg delvis vil at denne tidslinjen skal fortsette?
- Du spør feil mann. - Midt i et marerittunivers -
- føler jeg en merkelig trygghet.
- Ved å være hos deg. - Kanskje vi mislykkes.
Da må vi leve i skjul.
Et lite hus på en forlatt planet.
Vi kan få barn. En gutt og en jente.
Vi må lære oss gårdsbruk. Og å lage mat.
- Solnedgang hver kveld. - Jeg får se deg hver morgen.
- Gordon må nok bo med oss. - Hold kjeft. Du ødelegger det.
- Gode og dårlige nyheter. - Hva?
De gode er at jeg fant tilgang til konnektomnettverket.
Jeg kan skanne om jeg aktiverer kayloneren i laben.
Hva hindrer den i å skyte?
Jeg kapper noen ledninger.
- Så må jeg finne Isaac. - Hva mener du med det?
Hver kayloner har en slags nevronkode.
Slik vet de hvem som er hvem i nettverket.
Jeg kan laste ham ned til kayloneren vi har her.
Når jeg har ham, kan jeg skaffe utregningene.
Så sende dr Finn til riktig tidspunkt.
Og de dårlige nyhetene?
Jeg må bruke kvantemotoren for å få nok kraft.
Så vi må stå stille.
Vi kan ikke skjule det fra kaylonerne.
Våre koordinater vil sendes ut.
- De finner oss raskt. - Vi må være raske.
Da gjør vi det.
- Finner du ham? - Ikke enda.
Hvor er du?
Vent litt.
Der er han. Da gjør vi det. Start klokken.
- John Lamarr, hva gjør du? - Velkommen tilbake, kjekken.
Dere vil mislykkes. Deres intelligens er langt underlegen vår.
Derfor må du hjelpe. Jeg skal bruke hodet ditt.
Deres art vil utryddes. Det er mer effektivt å overgi seg.
Ikke i dag.
Vi har funnet dere.
Fire kaylonerskip nærmer seg baugen.
- Hvor langt unna? - Rundt to minutter.
- John? - Vent litt.
Der har vi det. Det var nok fra deg.
Jeg har lagt inn utregningene. Vi er klare.
Jeg må føre kraft fra kvantemotoren.
Følg med på gravitonnivåene. Si fra om de går under 1,7 GeV.
Gutter, jeg må si ha det.
Mamma, jeg vil ikke at du skal dra.
Jeg vet det, vennen. Men jeg må det.
Vi ses snart. På et bedre sted.
- Hva om det ikke går? - Det gjør det.
Jeg er veldig glad i dere.
- Kaylonerne er her om ett minutt. - Doktor!
Rolig nå.
- Kvantefelt på maks. - Gravitonnivået er på 1,46.
For lavt! 20 prosent til! Jeg må over den røde streken.
Overfør all kraft til det tekniske rommet.
- Systemene overbelastes! - Kaylonerne er her om 31 sekunder.
- Gravitonnivåene stiger. - Det fungerer!
Vi får la bølgen ta oss og unngå klippene.
Om det ikke går, vil du gifte deg med meg?
Ja.
Kaffe.
- Claire? Hva gjør... - Minneslettingen fungerte ikke.
- Jeg vet det. Men hvordan... - Stol på meg. Du må sove igjen.
- Hva er det? - Galaksens fremtid.
Vi ses snart.
Hei. Jeg vekket deg vel ikke?
Jeg var alt våken. Hva skjer?
Dette er ikke det kule å gjøre.
Men jeg hadde en veldig fin kveld.
Jeg lurte på om du ville bli med ut igjen.
Veldig gjerne.
Tekst: Helge Haaland www.btistudios.com