UNIONSAVLYSSNINGSPOST SARIN IV
Här borta.
Ta upp jakten.
Fort!
Jag trodde vi skulle vara trygga här ett tag åtminstone.
Det finns ingen trygghet längre.
- Aktivera kvantdrift. - Den avaktiveras vid varje träff.
Vi har en ismåne i omloppsbanan. Jag kan gå in för att köpa tid.
- Vad betyder "gå in"? - Motsatsen till "stanna utanför".
Gör det.
- Har du gjort det förr? - Nä.
- Bör jag vara orolig? - Japp.
- En grotta på babords sida. - Jag ser.
Vänd om. Lita på mig.
Nu, nu, nu!
- Kvantdriften är tillbaka. - Ta oss härifrån.
Det var nära ögat.
Kaylonerna har tagit över alla solsystem.
De har utrotat halva galaxen på knappt nio månader.
- Vart ska vi? - Calivon.
- De är lika farliga som kaylonerna. - Kaylonerna har inte utmanat dem än.
Antagligen för att de är jämnstarka.
Vi kan gömma oss och hoppas att de inte ser oss.
- Värre kan det väl inte bli. - Sätt kurs.
- Hoppas den här funkar. - Det var länge sen vi åt bra mat.
Kolla in! Vad vill du ha?
En Twinkie.
Vi dog nästan för den här och du tar en Twinkie?
- Jag ville ha en. Vill du ha halva? - Ja, det vill jag!
Här.
- Herregud. - Herregud.
- Så himla gott. - Helt otroligt.
- Vad sjutton var det? - Vi förlorade kvantdriften.
Vad är det nu?
Det är inte vi. En signal utifrån stängde av den.
- Varifrån? - Där.
- Plundrare. - Fan.
- Hur kom de in i vår dator? - Ingen aning.
Ingen panik.
De flår oss och använder skinnet som en kostym!
Vad ska vi göra?
Vi slåss. Vår sista måltid ska inte vara en Twinkie.
Redo?
Skjut inte.
- Hej, Ed. - Kelly?
- Kul att ses igen. - Känner du henne?
Vi var på dejt för sju år sen. Jag ringde, men hon hörde aldrig av sig.
Ja. Det är därför jag är här nu.
Det jag tänker berätta kommer att vara svårt att ta in.
En tjej som nobbade mig för sju år sen kapade just min skyttel.
Jag är uppvärmd.
Känner ni till rymdskeppet Orville?
Skeppet kaylonerna använde för att bryta ner jordens försvar.
- Vi skulle ha varit ombord. - Vad menar du?
Du skulle ha varit kommendör, jag försteofficer.
Alla här var en del av besättningen.
En trevlig tanke, men det är inte sanning.
Jo. I en annan tidslinje.
- Är det här ett sånt där crackskepp? - Vad vet du om andra tidslinjer?
För sju år sen skickades jag framåt i tiden -
- till vad som skulle ha varit ett halvår sen. Jag var ombord Orville.
Jag träffade dig och alla här i rummet.
Innan jag åkte tillbaka till min tid gjorde dr Finn en minnesradering.
Men den funkade inte.
Jag gjorde en sak som förändrade historien.
- Vad då? - Jag sa nej till en andra dejt.
I den andra tidslinjen gifte vi oss. Jag var otrogen, vi skilde oss.
Jag hjälpte dig att bli kommendör för Orville.
På grund av det kunde kaylonerna besegras.
För att jag var kommendör? Stoppade jag kaylonerna?
Jag badade med tröja på tills jag var tjugo.
Eftersom du hade befälet följde dr Finn med.
Jag vill känna mig behövd. Jag tyckte att du behövde min hjälp.
Hon och sönerna blev vän med kaylonen Isaac.
Han vände sig emot sina egna. Kaylonerna förlorade slaget.
- Och ni tror på det här? - Alla trodde att Isaac var vår vän.
Kelly sökte upp oss alla.
Det hon visste hade ingen som inte varit med kunnat veta.
Vi måste återställa tidslinjen.
Enda sättet är att göra om minnesraderingen.
Halva galaxen blev alltså utrotad eftersom vi inte fick en andra dejt.
Även om det är sant och det går att återställa -
- tänk om minnesraderingen misslyckas igen?
Den misslyckades då Kelly lider brist på proteinet betasekretas.
Det är lätt att missa, och så blev det.
Med rätt injektion kommer det att funka och allt ställs till rätta.
Alla sjukhus är förstörda. Kan du ta fram proteinet?
- Nej. - Det finns en motståndsrörelse.
Jag vet. Jag trodde att den hade krossats.
De vill att kaylonerna tror det. Men de finns kvar, vi har haft kontakt.
- De kan skaffa fram proteinet. - Vad händer sen?
En sak i taget. Deras bas är långt bort, det är många kayloner i vägen.
Vi behöver en bra pilot.
- Kan nån visa mig rodret? - Kom igen.
Förlåt.
Jag såg oss.
Vi gick igenom så mycket smärta och hjärtesorg.
När man såg på utifrån...
Jag trodde att det var rätt att skydda oss från det.
Ett stort beslut att ta...
Om du fick se alla dina misstag, skulle inte du rätta till dem?
Det kan påverka andra. Du har läst temporaljuridik.
Dödar man Hitler och stoppar andra världskriget kanske allt blir värre.
Jag vet det nu.
Jag minns att vi hade jättetrevligt den kvällen.
När du inte svarade var det som att världen gick under.
Jag hade visst rätt.
Kul att se dig igen.
- Snacka om stort asteroidfält. - Förr var det en planet.
Det finns ett svart hål i närheten. Fältet sugs sakta in.
Där är det. Förbered skytteln.
Talla, sätt skannrarna på max. Vi måste se upp för kayloner.
Lycka till.
Talla. Se efter mina pojkar.
Häråt.
- Vad vill ni? - Yaphit, det är jag. John.
- Vilken John? - Från Orville. Vi tjänstgjorde ihop.
Just ja, ursäkta. Jag fick en bit av minnet bortskjutet förra veckan.
- Vi vill tala med löjtnanten. - Vänta.
Löjtnant! Besök!
Ser man på. Det var länge sen.
John. Jag kunde knappt tro att du var vid liv.
- Skönt att inte kaylonerna fick dig. - Snällt av dig att säga det.
- Vilka är de? - Mercer, Grayson och Finn.
- Det här är Alara Kitan. - Trevligt att träffas.
- Alara var säkerhetschef på Orville. - Säkerhetschef...?
- Hon är liten, men pålitlig. - Nån måste man kunna lita på.
Hur mår du?
Gravitationsbehandlingen är för jävlig. Jag har det du bad om.
Ni hade tur. Kaylonerna förstör inte baser från rymden.
De vill ha fångar de kan förhöra.
- Vem är läkaren? - Jag.
Helt perfekt.
- Kan du berätta vad det handlar om? - Du skulle nog inte tro mig.
Jag har lärt mig att inte lita på dig, men du kan försöka.
De har hittat oss!
- Var är er skyttel? - Söderut.
Ta er ut bakvägen. Vi täcker er.
Alara! Vi har plats för dig.
Jag behövs här. Gå.
- Keyali, vi har ett kaylonproblem. - Vi vet!
Underkasta er.
- Uppe eller nere? - Jag vill vara överst.
- Keyali, möt oss på halva vägen. - Uppfattat!
Där är de!
- Vad var det du hette? - Ty.
Ser du den röda knappen? Det är traktorstrålen.
Tryck på den när jag säger till.
Var beredd, Ty.
Nu!
De är inne! Kom igen!
Mamma, jag slog på traktorstrålen!
- Ta oss härifrån. - Fan också!
Kvantdriften funkar inte.
Håll i er!
Vi måste gömma oss.
- Kanske i det svarta hålet? - Vi blir krossade.
Inte alldeles innanför händelse- horisonten. Där ser de oss inte.
Ja, vad fan. Gå in.
Oj.
Gira 70 grader babord.
- Vad nu...? - Tidsdilatation.
Inuti ett svart hål går tiden långsammare för oss än för dem.
För varje sekund vi är här går några timmar där ute.
Kom igen. Ge upp.
Enligt kronometrarna har två hela dagar gått.
Jäklar. Hur var helgen?
- Kvantdriften är tillbaka. - Sätt kurs mot jorden.
Jorden? Den finns inte mer, den förstördes av kaylonerna.
Jag vet. Men för att lyckas behöver vi Isaacs akter om Aronov-enheten.
- De finns på Orville. - Förstördes inte Orville?
Vi besköts och kastades ut i atmosfären. Men många lyckades fly.
Vi har lyckats hitta platsen där det kraschade.
- Vi tror att Orville är intakt. - Var då?
På Stilla havets botten.
- Nåt nytt? - Vi har hittat en del av minnet.
Inget matnyttigt, men vi gräver vidare.
- Jobba på. - Ed bad dig komma till hans logi.
Kom in!
Vad är det här?
Även om vi slåss mot kaylonerna och flyr för livet -
- så är det här ändå vår andra dejt.
- Jag har redan haft vår andra dejt. - Vår andra dejt i denna tidslinjen.
Vad har du gjort de senaste sju åren?
Jag har fokuserat på karriären.
Jag var högsta befäl på Epsilon Eridani-utposten.
Du ville ju ha ett eget skepp.
Ja, det ville jag. Det var nära ett par gånger.
Det hade nog hänt om det inte varit för kriget med kaylonerna.
- Du tjänstgjorde också på skepp. - Hur visste du det?
Jag kan ha kollat upp dig ett par gånger. Ett par dussin gånger.
- Du stalkade mig. - Ren nyfikenhet.
Hurdan var jag i den andra tidslinjen?
- En gentleman. - Vad trist.
Nej, du var jätterar.
Varför bröt du när du åkte tillbaka, då?
Jag hade sett hur det skulle bli.
Jag tänkte att jag hade chansen att bespara oss det.
- Hatade vi varann? - Nej. Hon älskade dig.
Jag älskade dig... Vad man nu ska kalla det.
Vi ångrade att vi sårade dig. Och du ångrade att du sårade oss.
Du inser väl att om vi lyckas med det här...
Då har inget av det här hänt.
All taktisk information skyddas av krypteringskoder. Men...
- Vad är det? - Kaylonernas Connectome-nätverk.
- Vad är det? - En hjärnweb.
Kaylonerna är kopplade till varann via ett centralt datasystem.
- Kan vi utnyttja det? - Kanske, om jag får mer tid.
Hör ni, jag vill bara tala om att vi närmar oss jorden.
Herregud...
Ed. Månen...
Några livstecken?
Och Orville?
Jag har hittat det.
- På botten av Marianergraven. - Det verkar helt.
Elva kilometers djup, klarar vi trycket?
Inte i den här skrothögen.
Om deflektorerna får nog med kraft kanske en Unionsskyttel klarar det.
- Har nån gjort detta i en skyttel? - Inte vad jag vet.
Håll för näsorna...
- Här finns inte ens fisk. - Kaylonerna var grundliga.
Vi har passerat tre kilometer.
Trycket mot skrovet är 32 MPa och ökar...
8,8 kilometer.
Mamma...
Vi har passerat nio kilometer. Vi borde vända, det här är galet.
Vänta. Titta!
Jag känner av minimalt livsuppehållande system.
- Dörrarna är öppna, vilken tur. - Kör in, fort.
Jag har fått kontakt med huvuddatorn.
Det är läskigt här.
- Är vi de enda ombord? - Jag ser livstecken ovanför oss.
Talla, kan du öppna den här gurkburken?
Bortus!
Det är vi.
- Herregud. Det var väl onödigt? - Förlåt. Jag visste inte vem ni var.
Tänk att du lever fortfarande.
- Trevligt att se er båda igen. - Vad hände?
Kommendören och försteofficeren dog i slaget.
Jag stannade kvar och såg till att flyktkapslarna kom iväg.
Jag kunde inte förhindra kraschen.
Jag har överlevt på stridsportioner.
- Inget vidare. - Nio månader?
Det måste ha känts ensamt.
Min partner Klyden och min son Topa flydde.
Om de överlevde ska vi ses på Moclus.
Jag har levt på hoppet.
Bortus... Moclus har utplånats.
Jag är hemskt ledsen.
Det låter galet, men vi har en chans att ställa allt till rätta.
- Lamarr, vad är din status? - Vi har partiell huvudkraft.
Ni har fått tag i fel kille.
Om vi lyckas återställa tidslinjen då är det er plats.
- Jag har aldrig lett ett rymdskepp. - Det har du visst.
Sitt.
Det finns inga fiendeskepp i närheten.
- John, kommer vi att orka stiga? - Knappt, men vi kan inte stanna.
Okej...
- Raketmotorer på kvarts styrka. - Ska bli.
Då går vi upp.
- Vi rör oss inte. - Raketmotorer på halv styrka.
Kom igen nu, flyg.
Vi stiger. Tio meter.
Femton meter.
Tjugo meter och stiger.
- Åtta kilometer till ytan. - Ta det lugnt.
Maskinrummet, var redo med huvudmotorerna.
Vi närmar oss ytan.
- Vi passerar genom jonosfären. - Slå om till underljusmotorer.
- Vad säger du? - Filen är inte komplett.
- Isaac färdigställde den inte. - Kan du fylla i luckorna?
Jag är bra, men... Det skulle ta flera år.
- Vad ska vi göra? - Vi måste ta oss in i Isaacs hjärna.
Isaac är på Kaylon. Han blev söndermonterad.
Men all data finns säkert kvar. Jag har en helgalen idé.
Hej.
- Hej. En drink? - Självklart.
- Tror du att John klarar det? - Allt vi kan göra är att vänta.
Är det hemskt att en del av mig vill fortsätta i den här tidslinjen?
- Du frågar fel kille. - Universumet är en ren mardröm.
Men jag känner att det tröstar mig.
- Att få vara med dig. - Vi kanske misslyckas.
Vi får leva nånstans i hemlighet.
Ett litet hus på en övergiven planet.
Vi kan skaffa barn, en pojke och en flicka.
- Vi får lära oss odla och laga mat. - Vi får se solnedgången varje kväll.
Jag får se dig varje morgon.
- Gordon måste troligen bo med oss. - Sluta, du förstör allt.
- Jag har goda och dåliga nyheter. - Berätta.
Jag har hittat en ingång till kaylonernas Connectome-nätverk.
Jag kan gå in genom att reaktivera kaylonen.
Den kanske anfaller oss.
Jag klippte några ledningar under motorhuven.
- Sen måste jag hitta Isaac. - Vad menar du?
Alla kayloner har en neurologisk ID-kod.
På så sätt vet de vem som är vem.
Jag kan ladda ner hans medvetande till kaylonen vi har ombord.
Sen kan jag fylla i luckorna i hans uträkningar.
Förhoppningsvis skickar jag dr Finn till rätt tid.
Och de dåliga nyheterna?
Jag behöver all kraft från kvantdriften.
Alltså måste vi stå helt stilla. Vi kommer inte att kunna gömma oss.
Våra koordinater kommer att avslöjas.
- De kommer efter oss. - Så vi måste vara snabba.
Då så. Sätt igång.
- Nån framgång? - Inte ännu.
Kom igen! Var är du?
Vänta.
Ja, det är han. Då så. Starta klockan.
- John Lamarr. Vad gör du? - Välkommen tillbaka, snygging.
Du kommer inte att lyckas. Din intelligens är underlägsen vår.
Därför måste du hjälpa mig. Jag ska genomsöka din hjärna.
Din art kommer att utrotas. Det vore enklare att överlämna sig.
Inte i dag.
Vi har hittat dig.
Fyra kaylonska skepp närmar sig.
- Hur långt bort? - Cirka två minuter.
- Säg nåt, John. - Ett ögonblick.
Jag har det. - Tyst med dig.
Jag har lagt in uträkningarna. Vi är redo.
Jag måste till maskinrummet.
Håll koll på gravitonnivåerna och säg till om de går under 1,7 GEV.
Pojkar, jag måste säga hej då nu.
Mamma. Jag vill inte att du går.
Jag vet, jag vill inte gå. Men jag måste.
Vi kommer att ses snart på en mycket bättre plats.
- Tänk om det inte funkar. - Det gör det.
Jag älskar er så mycket.
- Kaylonerna når oss om en minut. - Doktorn!
Så ja. Hetsa inte upp dig.
- Kvantfältet är på max. - Gravitonnivåerna ligger på 1,46.
Jag behöver tjugo procent till! Vi måste gå över maxgränsen.
Led om all kraft, även livsuppehållande, till maskinrummet.
- Systemen är överbelastade! - Kaylonerna når oss om 31 sekunder.
- Gravitonnivåerna stiger. - Det fungerar!
Så där! Bara att hoppas att vi inte kraschar.
Om det inte funkar, vill du gifta dig med mig?
Ja.
Kaffe.
- Claire? Vad... - Kelly. Ditt minne raderades inte.
- Jag vet. Men hur kom du... - Lita på mig. Somna om igen.
- Vad är det? - Galaxens framtid.
Vi ses snart.
Hej. Ringer jag för tidigt? Väckte jag dig?
Nej, jag var vaken. Vad ville du?
Tja... Jag vet att det inte är coolt att göra så här.
Men jag hade jättetrevligt i går. Och...
Jag tänkte fråga om du vill träffas igen.
Jättegärna.
Översättning: Elisabeth Enström www.btistudios.com