Kelly pleide å få Ed til å drikke mer enn han ville.
- Det er ikke sant. - Jo!
- Vi drakk mye begge to. - Men du var "drikkeren".
- Løgn! - Servitøren spurte oss.
Jeg takket nei, men hun sa at jeg ville ha mer.
- Likevel kastet jeg alltid opp. - Jeg vil høre resten.
La meg! Vi var hos admiral Halsey. Og Philipa Jones var der.
- Forfatteren? - Ja. Kelly skjenket Ned med whisky.
- Du er nedgradert. - Philipa hilser på når vi skal gå.
Og Ed sier: "Ha en fin kveld, Philopia." Philopia!
De hørte deg.
- Jeg må gi meg. - Jeg også. Møte klokken 08.00.
- Vi ses i morgen. - God natt.
- Jeg savner den tiden. - Da jeg skjenket deg?
Alt sammen. Første gang vi gikk ut virker ikke så lenge siden.
- Og du ringte 09.00 dagen etter? - Så tidlig?
Ja. Du var helt ute. Jeg droppet deg nesten etter det.
- Å? - Nesten.
Å ville treffe deg er vel avskrekkende, ja.
Var jeg fem år yngre, ville jeg nok ikke svart. Men vi hadde det moro.
Du vet det, -
- men jeg utelukker ikke at vi kan prøve igjen.
Det var artige tider, og vi var veldig forelsket.
Men jeg har ikke ombestemt meg.
Ed, Orville er en annen verden.
Og fortiden føles nesten som et annet liv.
- Et godt liv. - Et herlig liv.
Men ting fungerer nå.
Vi jobber godt sammen og er gode venner.
Nesten bedre venner enn som gift.
Og jeg tror ikke at en overstyrmann og en kaptein sammen -
- er ansvarlig.
Isac, dette er utrolig. Om bare halvparten stemmer, -
- er det det største på tiår. - Mye ble gjort av dr Aranov selv.
Men min overlegne intelligens har latt meg øke styrken.
Vi kan kanskje knytte et felt til nervebanene hos en organisme.
Og vi kan reise i tid like lett som rom.
- Det er teoretisk mulig. - Månedens favoritt.
Allerede? En rekrutt kan klare det.
Hvorfor alltid meg?
- Vi sover bedre om det er deg. - Prøv en sovepille.
Jeg skal prøve det også.
- Grayson til broen. Hva var det? - Avvent, Kelly.
- Hva skjedde, Lamarr? - En enorm gravitasjonsbølge.
- Årsak? - Antagelig nøytronstjernekollisjon.
- Skaderapport? - Ingen større skader.
Bortus, skann hele skipet for svekkelser.
Jeg går til broen. Isaac, hjelp Lamarr.
Hvor er jeg?
"I MORGEN, I MORGEN OG I MORGEN"
Kommandør, ditt ytre ser ut til å ha forandret seg.
- Hvordan klarte du det så raskt? - Hvem er du?
- Hvordan havnet jeg her? - Jeg heter Isaac. Du er på Orville.
Hva foregår? Jeg var i leiligheten min.
Det er ikke korrekt. Du var her for 31 sekunder siden. Husker du ikke?
- Avslutt program. - Dette er ingen simulering.
Isac til broen. Jeg tror Grayson er dårlig.
Jeg er her. Alt er i orden.
Informer Keyali om en inntrenger i forskningslab én.
- Hva er det siste du husker? - Leiligheten min på jorden.
- Jeg drakk kaffe. - Hun fremstår frisk.
Stresshormonene er høye og hun er litt bakfull.
Men DNA-et er det samme som kommandør Graysons.
- Hvorfor kaller dere meg kommandør? - En utenomjordisk? Eller klone?
Nei, DNA-et har samme molekylnedbryting som Kelly.
Forskjellen er bare at hun er omtrent syv år yngre.
Herregud.
Hva?
- Hvem er du? - Dette vil høres ut som galskap, -
- men hun er deg. - Umulig. Jeg er meg.
- Hva foregår, doktor? - Ed, hva gjør du her?
Kommandør, hun er deg, for syv år siden.
Si det en gang til!
Lamarr og jeg har en hypotese.
Gravitasjonsbølgen forsterket feltet skapt av dr Aranovs apparat.
Økningen i energi kan ha sendt Graysons gamle seg -
- til vår tid. - Kan det reverseres?
Det korte svaret er at vi ikke vet.
Jeg har et enkelt spørsmål: Om hun er meg fra fortiden, -
- hvorfor husker jeg det ikke? Kan det ikke reverseres, -
- hvorfor er jeg her? - Da Grayson ble ført fra fortiden, -
- kan en ny tidslinje ha oppstått. Kanskje den gamle ble splittet opp.
- Vi vet ikke. - Hva med oss andre?
Hvorfor ingen ung Gordon eller Bortus i puberteten?
Grayson var nærmest apparatet da det skjedde.
- Hvorfor syv år? - Vi har en teori.
Isaac kan ha kommet lenger enn han visste.
Hva tenkte du på da bølgen traff oss?
I går snakket Ed og jeg om første date. Jeg tenkte på det.
Det var i går. Vi gikk ut i går.
- Kellys tanker står bak? - Det høres vilt ut, -
- men slik er kvantefysikk.
Selv for oss er en observatørs påvirkning -
- av hendelser på kvantenivå ikke forstått. Det var del av prosjektet.
- Jeg trenger et glass. - Jeg også.
Jeg vet ikke hvordan matgeneratoren kan lage nok vin til to Kellyer.
- Jeg fikk B pluss i temporalteori. - Fikk ikke du A?
Ingen får A. Ingen forstår tidsreiser helt.
Men jeg har ett spørsmål: Hva sier vi om de siste syv årene?
- Hva synes du? - Om det er en annen tidslinje -
- hun kan sendes tilbake til, vil det ikke spille noen rolle.
Men om det bare er én enkelt, burde hun holdes unna all informasjon.
- Hvordan vet vi svaret? - Det gjør vi ikke.
Og jeg vil ikke stenge henne inne om hun ikke har gjort noe galt.
Om man er i tvil, snakk sant.
Tilgi meg, det er litt mye å ta inn.
Vi giftet oss? Så skilte vi oss?
- Det stemmer. - Nå tjenestegjør vi sammen -
- som kaptein og overstyrmann? - Det stemmer.
Skulle jeg spå de neste syv årene, ville dette vært gjetning 9000.
- Går det bra? - Ja.
Nei, jeg aner ikke hva jeg skal tro.
Hvorfor skilte vi oss?
- Litt sammensatt. - Komplisert.
- Jeg pendlet til Epsilon Eridani. - Jeg var på jorden.
- Jeg jobbet mye. - Det var vanskelig. Jeg var alene.
- En kveld etter flere måneder... - Det var ille.
- En utenomekteskapelig hendelse. - Hvem var utro?
Jeg vil ikke brukt det ordet.
Vi fant ut at retepsianeren var i brunst.
- Jeg er forvirret. - Jeg har en bedre idé.
Du er nok sliten. Jeg husker at jeg var bakfull den morgenen.
Du kan få tilgang til min logg. Så blir du oppdatert.
Du er jo meg, uansett.
Det må være overveldende.
Det er som om livet alt har skjedd uten at jeg fikk et ord med i laget.
Jeg føler det slik av og til, og jeg har ikke reist i tid.
Kanskje det hjelper å blokkere det folk sier om deg.
Her skal du bo.
Jeg er ny her også. Bare si fra om du trenger å prate.
Takk.
Om det at unge Kelly møtte gamle Kelly -
- endret tidslinjen, ville vi visst det?
Hva med fortidens og nåtidens Kelly?
Kanskje tidslinjen alt er endret.
Ja, det ville vært det vi kjente.
Jeg tygger heller knust glass enn å diskutere tidsreiselogikk.
- Kaptein? - Lamarr, si at dere har noe.
Vi har analysert gravitasjonsbølgens effekt på apparatet.
Pulsen var et naturfenomen, så det er et kaotisk element.
For tilfeldig til å nå.
Hadde vi forutsett det, kunne vi målrettet skanningen.
Så vi kan ikke sende Kelly tilbake.
Er det ikke noe å gjøre? En genial ingeniør og en kayloner?
- Sitter jeg fast her? - Jeg er lei for det.
Hva med venner og familie?
- De fleste er på jorden. - De er dine venner nå.
Selv ikke mamma ville forstått. Det er din verden, ikke min.
Jeg forstår at det er tøft. Men du har god tid til å velge hva du vil.
Tidslinjen virker intakt, så du vil ikke påvirke fremtiden.
Jøss! Det var jo fint å høre.
Jeg mente ikke... Du forstår hva jeg mente.
Du har mange alternativer. Du kan velge karriere på jorden.
Vi hjelper med det vi kan. Det gjør nok admiral Halsey også.
Jeg...
Jeg trenger tid til å tenke.
Kom inn!
Hei. Jeg ville bare se hvordan det går.
Litt bedre. Jeg klarer bare ikke å ta det inn over meg.
Hvem er jeg her? Jeg har ingen plass her.
- Hva skal jeg gjøre? - Det virker umulig, men det går bra.
Hvordan?
Hva er dine mål i livet?
Å finne noen å elske. Bli kaptein på mitt eget skip.
- Å gjøre galaksen til et bedre sted. - Du kan gjøre alt det.
- Du er fortsatt den samme. - Men hun vil gjøre alt først.
Mislykkes hun, trenger ikke jeg å prøve.
Tidsreiser er merkelig. Men dere er faktisk to forskjellige mennesker.
Du må se det slik. Hun lever sitt liv, du ditt.
Ditt kan bli hva enn du vil.
For min egen del er jeg glad for å få en ny venn.
Når du alt er her, burde vi skaffe deg skikkelig uniform.
Det vil jeg si. Hun kan virkelig drikke.
Jeg drakk ofte hele kvelden og stilte klar morgenen etter.
En gang var jeg brisen da vi gikk ut av gravitasjonen.
Jeg var ikke spent fast, så jeg gled ned korridoren.
Moro! Så dagen etter kledde vi av oss og oljet oss inn.
Vi gled ned som om det var en sklie.
Morsomt, om jeg ikke hadde glidd inn i min overordnede i undertøyet.
- Herregud! Hva gjorde du da? - Ingen vasker doer bedre enn jeg.
Løytnant Grayson, kan jeg snakke med deg?
Det er enkelte ting jeg ønsker å holde for meg selv her.
- Som den historien. - Jeg trodde ikke det var så viktig.
- Det var morsomt. - Det husker jeg.
Minnet er like mye ditt som mitt.
Men disse menneskene er under min kommando.
For at ting skal fungere her, må de respektere meg.
Jeg forstår. Jeg vil bare skaffe meg venner.
- Men jeg tenkte ikke på det. - Det tok meg syv år å forstå.
Når man blir leder, må man holde avstand.
Men jeg er ikke leder. Å styre alt så det ikke påvirker din ledelse, -
- vil være kvelende. - Bagasjen, men ikke rangen.
Ja, kjipt. Men vi har begge en perfekt person å være fortrolig med.
En som kjenner alle våre hemmeligheter, håp og frykt.
- Vi kan fortelle hverandre alt. - Som en tvillingsøster.
Vi sier det sånn.
- Det er noe jeg ikke vet. - Hva da?
- Er det over mellom deg og Ed? - Ja. Vi har gått videre.
- Har du tenkt på fremtiden? - Jeg liker det jeg har sett her.
Talla og mannskapet er kule.
Så hva om jeg ba om en post her?
- Mener du det? - Det nærmeste jeg har et hjem.
- Det kan jo bli fint? - Jo, det kan det vel.
Hva sier du?
- Kall meg Kelly. - Du også.
- Hvordan gjør du det? - Venstre pil og øverste knapp.
Jeg gjør akkurat det. Se her.
- Og venstre pil. - Så dumt.
Hvor skal han? Hvordan rygge?
Venstre, rød pil, så X-knappen.
Jeg har ikke 20 fingre. Kom inn!
- Hei. - Hei!
- Død! - Det er jo topp.
- Passer det dårlig. - Nei, helt fint. Hva skjer?
Jeg lurte på om vi kunne prate? På tomannshånd.
Ja, jeg må gå. Takk for spillet.
- Hvordan går det? - Ikke så verst.
Alle har vært fantastiske. Jeg føler meg ivaretatt.
- Ja, et godt mannskap. - Ja. Dette er merkelig, -
- så jeg sier det bare. Vi hadde en fin kveld for noen dager siden.
Noen dager siden? Ja, for deg!
For meg, ja. Det er fortsatt friskt i minne.
Så det jeg egentlig lurte på...
Jeg vil gjerne gått ut med deg igjen.
- Bank, bank. - Hei.
- Jeg har et litt merkelig spørsmål. - Hva da?
Veldig merkelig. Du kan bli irritert.
Hva er det?
Husker du da du var sammen med Cassius, -
- og jeg støttet dere? - Til slutt.
Du mener fortsatt at vi ikke burde bli sammen på grunn av jobben.
Hvor vil du?
Hva om jeg gikk på en andre date?
Med henne?
Rart. Men hun kom til meg, og jeg visste ikke hva jeg skulle si.
- Jeg ville bare ikke si nei. - Du sammenligner det med Cassius?
- Du fant noen. Som jeg. - Litt annerledes.
Se på det som en andre sjanse for oss to.
Det er ingen oss uten meg. Hun er ikke meg.
Nei, men hun var det.
Jeg vil bare gå ut med en som ikke er krill.
Så du vil starte på nytt?
Hvor ofte har ikke mennesker ønsket å forandre fortiden?
Nå har jeg muligheten.
Jobben tok overhånd og jeg skjøv deg fra meg.
Jeg har angret det siden. Jeg vil bare få en sjanse til å rette opp.
Derfor kom jeg hit først.
Du må bare si at du vil prøve igjen.
Da vil jeg ikke vurdere det.
Det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke nekte deg å prøve.
Men syv år har gått for deg også. Du har også forandret deg.
Det kan bli vanskeligere å komme overens med unge meg enn du tror.
Jeg skal passe på. Og takk.
Så Isaac vendte seg mot sine egne for å redde unionen?
Ingen visste hva vi skulle gjøre. Admiralen ville deaktivere ham.
- Kelly og jeg snakket ham fra det. - "Kelly og jeg"?
- Beklager. Jeg gjør det hele tiden. - Det går bra.
- Det er like merkelig for deg. - Jeg tviler. Jeg gjør mitt beste.
Så, når ringte du meg?
Etter første gang. Du ba meg ut igjen.
- Det var nok to-tre dager senere. - Sier du det?
- Jeg tror ikke jeg kjøper det. - Hvorfor ikke?
Du virker ikke så kald.
Jeg ville gjettet på dagen etter. Antagelig før tolv.
Ingen fordel å være i fortiden om jeg ikke kan bruke det mot deg.
- En runde til? - Vi må ha to til.
- Nei, det går fint. - Han trenger en runde til.
- Damen vinner. En runde til. - Takk.
Déjà vu.
Dette er din feil. Det vet du. Jeg må oppføre meg sømmelig.
Fire runder er for mye. Her er det.
Her?
Jeg hadde det veldig fint, igjen.
Jeg også. Igjen.
Når jeg sier det, er det allerede påvirket.
Alt etter tredje glass var påvirket.
En pappavits!
- Vil du kysse pappa god natt? - Dette er ikke romantisk!
Jo da. Kom hit.
- God natt. - God natt.
- Kaptein. - Løytnant.
Kom inn!
- Hei! God morgen. - Hei.
- Jeg må snakke med deg om noe. - Hva er det?
Jeg er veldig usikker på dette mellom deg og Ed.
- Ja vel? - Jeg tror ikke det er så lurt.
- Dere er jo ikke sammen lenger... - Det er nettopp det.
Du opplevde det ikke, men han var langt nede. Jeg også.
Jeg kjenner deg på min alder. Jeg vil ikke at han skal såres.
Ikke du heller. Jeg vet hvordan det ender.
- Jeg vil ikke at det skal bli sånn. - Det ville ikke jeg heller.
- Men sånn ble det. - Det er derfor jeg advarer deg.
Med all respekt, jeg trenger ikke advarsler. Jeg er ikke deg.
Jeg mener det jeg sier. I en ny tidslinje -
- kan jeg ha funnet min sjelevenn. - Du er meg.
Bare en yngre og mer naiv versjon. Jeg kunne snakke om "sjelevenn".
Sjelevenner er noe man blir ved å vokse sammen.
Du ville visst det om du hadde opplevd ekteskapet.
Du takler livet bedre? Har du sett hvordan du har rotet det til?
- Glem det. Jeg må til broen. - Vent litt!
- Bare gjør en stor feil. - Du må høre dette.
- Hva da? - Du er ikke gift, ikke kaptein.
Du holder avstand til mannskapet. Det var mine tre mål her i livet.
Du er ikke i nærheten av å oppfylle noen av dem.
Du har gjort min fremtid til en skuffelse.
- Går det bra? - Ja.
Ja vel.
Kaptein, to kaylonske skip på kurs mot oss.
- Har de sett oss? - Det kan jeg ikke se.
- Bedre føre var. - Endre kurs, gå til kvantefart.
- Kaylonerne følger ikke etter. - Nære på.
Hold kursen til vi er utenfor deres rekkevidde.
Gordon, jeg tror jeg har en sjanse til å rette opp i ting.
- Med Kelly? - Ja. Spenningen er den samme, -
- men nå er alt strøket pent. - Jeg må være ærlig.
- Det er nok ikke lurt. - Hvorfor?
Du glemmer! Jeg så hva skilsmissen gjorde med deg.
Jeg måtte sakte få deg på beina. Ikke igjen. For oss begge.
Det blir annerledes nå.
- Hei, dere. - Hei!
Jeg fikk ordnet en simulering med et av mine favorittsteder på jorden.
Jeg vet ikke om det finnes lenger. Men vi kan vel dra likevel?
Gordon, du og Bortus burde bli med. Jeg har invitert Talla.
Det høres fint ut.
- Jeg vet ikke hvor mye orker. - Så høyt!
- Kom og dans! - Det er så moro.
Jeg tror vi blir her og drikker opp. Vi drikker opp.
Doen er der! Hva?
- Vi blir her og skyter oss i hodet. - Kult!
Er det Yaphit?
Det er ingenting. Se på det.
Dette er herlig! Musikken ligner en paringssang på Moclus.
- Dere må danse med oss. - Det går bra. Takk.
Toalettet er der?
- Bortus, hør! - Tilbake til dansen!
Kvelden er vår!
Var det dette du ønsket?
Et hvert modent menneske må innfinne seg med at man var dummere.
Men å få det i trynet hver dag er kjipt.
- Du takler det bedre enn jeg ville. - Hun forstår ingenting.
Hun ser på ekteskap som en ren følelsesmessig opptur.
Det er det ikke. Det utvikler seg.
Det har faser. Av og til føles det som kjærligheten er borte.
At den aldri kommer tilbake, men så gjør den det.
- Du skulle hørt hva hun sa. - Unge avviser alltid de gamle.
- De skyver fra seg sannheten. - Du kalte meg gammel.
Du er ikke gammel.
Har hun rett? Er jeg en skuffelse for meg selv?
Hun er jo meg, så jeg kan ikke avvise det.
Ikke la henne presse deg ned. Du har oppnådd mye.
Du er glup og sterk. En snill og generøs venn.
I tillegg er du kommandør på et unionskip.
Jeg så for meg å være kaptein nå.
- Du giftet deg. - Selv det gikk i vasken.
Jeg så for meg mann og barn. Et ekte liv.
Det er relativt. Jeg trodde en kunstig livsform var perfekt.
Mål endrer seg. Ting blir mer herlig komplisert.
Av og til må vi stoppe opp og tenke over det.
Hva er det man virkelig ønsker?
Hva synes du?
- Jeg kopierte noe jeg har hjemme. - Ja! Jeg husker den.
- Kelly hadde den på ettårsdagen. - Jeg ville overraske.
Enda bedre den andre gangen.
Der tok du deg pent inn, Mercer.
Kom hit.
- Hva synes du om utestedet? - Så moro!
Ja, ikke sant? Talla fikk en kopi. Så kult sted.
- Du burde danset med oss. - Ja, men det er isjiasen.
Du... Jeg liker deg veldig godt.
- Og jeg liker deg. - Vi prøver ikke å komplisere det.
- Vent. - Hva er det?
Jeg vet ikke. Det er... Jeg vet ikke.
La meg hjelpe deg å finne ut av det.
Føles ikke dette litt feil?
- Nei, ikke for meg. - Det er ikke det at jeg ikke vil.
Tro meg.
Men jeg har alt følt dette med en annen.
Å.
For syv år siden var hun deg. Jeg var hodestups forelsket.
Ja, hun har forandret seg. Men det har jeg også.
Vi har utviklet oss sammen.
Og jeg elsker henne fortsatt.
Men hun er jo meg.
Broen til kapteinen. Kaylonernes skip igjen på kurs.
De møter oss om 8,2 minutter.
Jeg kommer.
- Beklager vekkingen. - Hvor langt unna?
- Syv minutter. - Vi kan ikke kjøre fra kaylonere.
Vi kan prøve. Isaac, all kraft til kvantemotoren.
- Is. - Hva for noe?
- Vi er nært Vendek-systemet? - Omtrent 3,6 lysår.
Vendek 2 har et ringsystem, mener jeg.
Det stemmer. Jeg skrev om den planeten under studiene.
- Flott. Hvordan hjelper det? - Ringene er av is.
Vi går inn i ringene og slipper så mye vann som mulig.
Det skaper et isdekke rundt skroget.
- Så kraften av til de er borte. - Nettopp. De ser oss ikke.
Gordon, kurs mot Vendek 2.
Begynn å sprøyte.
- Kaylonerne nærmer seg. - Isaac, skru av all kraft.
De drar.
Kraft av til 06.00.
Kom inn!
- Hei. - Hei.
Jeg skylder deg en unnskyldning.
Merkelig sammentreff, for jeg skylder deg en takk.
Så vi kan si at de utligner hverandre.
- Jeg var en drittkjerring. - Jeg kjenner til det.
Broen er et stort sted.
For første gang følte jeg viktigheten av det du gjør daglig.
- Du er ganske utrolig. - Mye av meg er deg.
Kom inn!
- Lamarr, hva gjelder det? - Et gjennombrudd.
- Hva mener du? - Jeg kan ikke love noe.
Men jeg tror vi kan sende løytnant Grayson til sin tid.
Å reversere kvanteplasmapolariteten og skape et gravitonfelt, -
- kan kanskje gjenskape gravitasjonsfenomenet.
Om vi kan rette bølgen gjennom apparatet, kan du sendes hjem.
- Jeg ser at det er en ulempe. - Det krever mye brensel.
Vi må føre mer kraft fra kvantemotoren enn noen gang.
Det vil belaste skipet voldsomt.
Om det fungerer, hva med alt jeg vet om fremtiden?
Selv om jeg holder tett, kan ingen motstå å bruke det.
- Vi kan slette minnet. - Er ikke det risikabelt?
Jo. En viss fare for hjerneskade. Du må ta det valget selv.
- Hvorfor smiler du? - Vi vet at det vil lykkes.
- Hvordan? - Det har alt fungert.
Du lyktes med å sende meg tilbake. Det er derfor du ikke husker dette.
Isaac og John, gjør det.
Jeg vil savne dere.
Ikke korrekt. Du vil ikke huske hendelsene.
Løytnant Keyali, kom til broen for en siste sjekk.
Jeg er på vei.
Talla, skal vi ta et glass om syv år?
- Hva sier du? - I messa klokken åtte.
Jeg er glad vi ble kjent. Jeg kjenner meg selv bedre nå.
Jeg også. Og en ting vil jeg si:
Jeg gleder meg veldig til å bli deg.
Lamarr til kapteinen. Vi er klare.
Det er mottatt.
Da ses vi vel snart.
- Jeg beklager. - Det går bra. Jeg forstår deg.
- Hun er noe eget. - Jeg tenkte ikke på det.
Jeg er lei for det jeg vil gjøre de neste fem årene i ditt liv.
Fraværet og forsømmelsen. Jeg skulle gjerne gjort om på det.
Kaptein, jeg er klar.
Vi møtes i fremtiden.
Mercer til broen. Vi er på vei.
- Mercer til Lamarr. Sett i gang. - Mottatt. Da gjør vi det.
Minnet er slettet. Isaac, er du trygg på dette?
Slett ikke, doktor.
- Kvantefelt på maks. - Vi nærmer oss den røde streken.
- Isaac, status? - Gravitonnivået er for lavt.
- Lamarr, kan du overføre mer? - Ikke med garantert stabilitet.
- Gjør det! - Yaphit, kraft til kvantefeltet.
- Det er fortsatt ikke nok. - Hvor mye trenger du?
15 prosent mer kraft holder. Feltet er stabilt.
- 15 prosent til? - Er han gal?
Ikke lurt. Dette er ikke trygt.
Ti sekunder. Får ikke Isaac gjort det da, stopper du.
- Alle deler overbelastet. - Skroget svekkes.
Ed?
Avslutt.
Hei! Jeg håper ikke jeg ringer for tidlig. Vekket jeg deg?
- Nei, jeg bare... - Går det bra?
Ja. Jeg...
Hva skjer?
Dette strider vel helt mot reglene for kule typer, -
- men jeg hadde det veldig fint i går.
Jeg lurte på om du ville bli med ut igjen.
Jeg tror ikke det vil fungere mellom oss.
Beklager.
Tekst: Helge Haaland www.btistudios.com