Pappa... Hvorfor er du ikke på jobb?
Jeg er på vei. Jeg ville bare snakke med deg først.
Går det bra?
Hvor er skjorta di?
Det er iskaldt. Du kommer til å bli syk.
- Jeg skal hente noe til deg. - Nei... Det går bra.
Kaffe, da. Så du får varmet deg.
Herregud. Se på deg selv.
Når sov du sist?
Jeg vet at du har det vanskelig.
Men det pokkers hullet i hagen...
Fortsetter du sånn, kommer du til å skade deg selv eller en annen.
Jeg er glad i deg.
Jeg gjør hva som helst.
Du kan ikke gjøre noe.
Doktor Rhodes ga meg disse da moren din døde.
Jeg så ut sånn som du gjør nå. Husker du det?
Jeg prøvde å beholde kontrollen, men om natta...
Mareritt er ingen skam.
Ta to av disse.
Sov litt.
Flink gutt.
Etter min mening er du en helt.
Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
Rolig, Frank.
Ikke overdriv.
Hva synes du?
- Skal vi se på det en siste gang? - Ja vel.
En gang til. Oberst Morty Bennett, Fort Bryon.
Jeg går inn her.
Går til Bennetts bolig her. Jeg gjør det jeg må.
Ja.
Så går jeg til utgangen her.
Og der venter du i bilen.
- Rett rundt hjørnet. - Ja. Husker du alt?
- Det var alt. - Flink gutt.
Agent Orange.
Han vet jeg lever, at jeg kommer etter ham.
Det var han som så på videoen fra fjellet.
Jeg vet det.
Om Gunner hadde rett, vet oberst Bennett...
Bennett vet hva agent Orange heter.
Han vet det.
...hundre og tre...
Takk... Det blir for rart.
På vakt, altså?
Hva gjør det meg til? Informanten din?
Eller noe.
Hva er det?
Ingenting. Jeg tenkte bare.
Eller husket, egentlig.
Du ser trøtt ut.
- Jeg har hatt det travelt. - Godt å høre.
Hva har du til meg?
Ingenting.
Jeg kontaktet alle jeg vet tjenestegjorde med Frank.
Sa at jeg måtte snakke.
Lever han, vet han at jeg ser etter ham, og da tar han kontakt.
Men vi er en liten gruppe, og ingenting så langt.
Skulle gjerne gitt deg bedre nyheter, men ifølge mine kilder -
- er Frank Castle død.
Han lever.
Greit.
Er han i live, etter alt han har gjort, hvorfor offentliggjør du det ikke?
- Jeg har sagt for mye alt. - Fordi du trodde jeg kunne hjelpe.
Du sa at han var skadet.
- Hvordan kan du vite det? - Vi fant tegn på en skuddveksling.
Noen gikk derfra blødende, den eneste overlevende.
Det høres ut som Frank. Det er jeg med på.
Hvem sloss han mot?
Det er det jeg ikke vet enda.
De fjernet likene og etterlot ingen spor.
Uten Castle har jeg ingenting.
Om han lever... lover jeg at jeg skal finne ham.
Og så... kan jeg kanskje slutte å være det "noe" er, -
- og være det andre igjen. Jeg liker det andre.
- Det nakne. - Jeg vet hva du mente.
Slapp av. Ingen hører det.
- Fortalte du om Castle? - Bank før du kommer inn.
Han var Castles beste venn, og han ville visst hvor han er.
Du svarte på ditt eget spørsmål, og det neste, som hadde vært "hvorfor?"
Niks. Det neste er: "Hvorfor sa du det ikke?"
Hvorfor spurte du ikke meg før en sivil?
Greit. Jeg burde ha sagt det.
Jeg vet det er usannsynlig, men vi har få valgmuligheter.
Du setter både etterforskingen og meg i fare.
Jeg risikerer alt for deg her.
Du forteller ikke Hernandez om Castle, men sier det til Billy Russo?
- Hvordan vet du at du kan stole på ham? - Det samme som med deg. Instinkt.
Det kommer ikke til å funke.
Den skjulte smigeren? Nei. Fin detalj. Jeg setter pris på det, men nei.
Bare nysgjerrig. Hva gjelder Russo, hadde instinktet noe å gjøre med -
- det skummelt pene ansiktet og catwalk-silhuetten hans?
- Tror du jeg er så grunn? - Alle er det.
- Derfor styrer de pene verden. - Hva skal jeg si?
- At du ikke gjør det igjen. Og mene det. - Det skjer ikke igjen. Greit?
- Det må vel være det. - Bra.
Bennett må være der du sier at han er.
Jeg har sett på kredittkortene hans, kontoutskriftene, telefonhistorikken.
Jeg vet hvilket renseri han bruker og hva moren fikk i bursdagsgave.
Oberst Bennett har gjester hjemme hver lørdag kveld, som ei klokke.
Tro meg.
Han er opptatt med gjester når du kommer.
Jo fortere vi finner ham, jo fortere kan jeg drepe ham.
- Du mener agent Orange. - Hva?
Du sa "ham". Jeg forsikrer meg om at du mener agent Orange, ikke oberst Bennett.
- For det er ikke planen. - Jeg vet hva planen er.
Synd om du blir forvirret.
Du har oberst Bennett foran deg.
Du hater fyren, du har pistol, blodet koker.
- Du vet hvordan det går. - Hvordan går det?
Jeg lurer bare på det. Er det sånn det går for deg?
Når blodet koker, tar du bare og -
- pang, pang, pang, så er rommet fullt av lik?
- Jeg har aldri drept noen. - Nei.
Jeg tenkte at jeg kunne vente i bilen denne gangen.
Sende deg inn, siden du kan planen så godt.
- Armen min er jo skadet. - Frank...
Jeg tror ikke at jeg kan gjøre det du kan.
Jeg setter pris på det du gjør og valget du har tatt.
- Det hele er sprøtt. - Hva mener du?
Snike meg inn på en militærbase.
Jeg tenker hele tiden på... Du vet.
Hva om noen prøver å stoppe meg?
Skal jeg drepe en soldat for at han gjør jobben sin?
La oss håpe det ikke går så langt.
Hva er det som skjer?
Like etter at vi identifiserer Gunner Henderson, -
- ender han opp død på et fjell i ødemarka i Kentucky.
Er det en grunn til at vi ikke gjør dette på kontoret ditt?
- Litt av et sammentreff. - Ja.
Og denne fyren legger hånda på ræva mi og sier:
- "Passer perfekt." - Herregud.
- Som om det var 70-tallet. - For en drittsekk. Ikke sant?
Er det sant? Hånda på ræva. Jeg vil gjerne vite hva du gjorde.
- Det er det. Jeg knakk fingeren hans. - Så klart.
- Hører du på meg? - Ja, men det er vanskelig, -
- for vi står i en korridor, og du hvisker.
Poenget mitt er at Hendersons død ikke er tilfeldig.
Han ble drept etter at vi fant ut om ham.
Jeg tror kontoret mitt er avlyttet.
- Hva koster et slikt sted? - Aner ikke.
Byrået eier et par på østkysten.
Skjulesteder, varetekt, avhør... slike ting.
Jeg kan se meg selv på et slikt sted... en dag.
- Traff du Madani? - Det vet du at jeg gjorde.
- Ligger du med henne ennå? - Så ofte jeg kan.
Har du sett henne? Takk.
Hun mangler ledetråder.
Henderson var hennes vei inn.
Uten ham må vi ikke uroe oss for henne, om hun ikke finner Castle.
Hun finner ikke Castle før vi gjør det.
Tro meg. Jeg kjenner ham.
Tydeligvis ikke så godt som du tror. Du skulle drept ham da du kunne.
Landet har for mye å miste til at Frank Castle kan avsløre meg.
Om det går så langt, vil du være der sammen med meg.
Ingen flere regjeringskontrakter, ikke mer Anvil.
Ikke mer Mr. Billy Russo.
Ikke noe hus på landet.
Så jeg skulle bare ha... hva da?
Drept ham på kaia midt på lyse dagen foran en calzone-bil?
Nei. En annen. En skarpskytter.
Nå skal du høre.
Jeg har alltid -
- tenkt på deg som en som liker å bruke hendene.
Ansiktet ditt da du jobbet med afghanerne...
De snakket og snakket fordi de var så jævlig redde.
Livredde, og du fortsatte bare å slå.
Og så kom det et øyeblikk -
- alltid, noen ganger før, noen ganger senere -
- da de visste at de kom til å dø.
Og du visste det også.
Du så det.
Jeg sverger på at du ble så hard som det går an å bli.
Er det det du liker, Rawlins?
Jeg dømmer ikke. Alle har en greie.
- Hold deg til poenget, løytnant. - Jeg gjør det.
Jeg så det uttrykket i fjeset ditt en gang.
Den frykten.
Da Frank ga deg det hvite øyet, ville han ha fortsatt.
Og du visste det.
All ambisjonen klemt ut av deg i et bedritent telt.
Og hvem var det...
Minn meg på hvem som dro ham av deg.
Å ja.
- Det var meg. - Og jeg er evig takknemlig.
Er det det du vil ha? Min takknemlighet?
Du beskyttet din egen fremtid. Jeg skapte deg.
Vet du hva jeg tror?
Jeg tror at den eneste grunnen til at du ønsket livet av Frank -
- var så du kunne late som han aldri fikk deg til å føle -
- som om du skulle til å dø.
Så -
- skal vi advare Morty Bennett om at Frank Castle kanskje kommer etter ham?
Morty har instinkter som ei rotte og motet til en kanin.
Sier vi at Castle lever, skjer én av to ting.
- Han stikker eller snakker. - Hvorfor ikke drepe ham også?
Ikke om vi ikke må. For mange spørsmål.
Vi vil ha Morty i live og et sted der vi finner ham.
Når Castle kommer, redder vi uansett livet hans.
Så hva kan han klage over?
Favoritten din.
Sett deg og spis, Morty.
Jøss, for en uke jeg har hatt.
Du vet ikke hvordan det er å bo på en base med en masse idioter.
Tusen menn som vil jeg skal si hva de skal gjøre og når de skal gjøre det.
Om jeg ikke sa det, ville de ikke visst om de skulle drite eller falle ned i den.
Se på rotet du har stelt i stand.
Du hoppet over en flekk.
- Jeg er inne. - Mottatt, høyt og tydelig.
Jeg ser deg med dronen.
Det går bra. Du kan gå videre.
Vent.
Greit. Gå.
Hold kjeft.
Ville jeg høre noe fra deg, hadde jeg fjernet munnbindet.
Jeg vil ikke høre et pip til fra deg.
Ikke et stønn, ikke et grynt. Ingenting.
Men om du er snill -
- har jeg kanskje en godbit til deg.
Perfekt. Stå stille.
Du har en vakt til venstre.
Han er vekk. Klar bane til Bennetts bolig.
Faen heller, Morty.
Ser ut som jeg kom i grevens tid.
Han er her!
- Vår tur. Kom igjen. - Mottatt.
- Herregud. - Ikke akkurat.
Vi er i gang. Vi har hacket telefonen hans. Tre minutter.
KLONING IGANGSATT
Opp med deg.
Castle, jeg...
Pokker, slutt å slå meg!
Vær så snill. Slutt.
1 % FREMGANG
Ikke drep meg!
De tvang meg til å gjøre det.
- Frank... - Ikke drep meg.
Du har fire fiender på vei mot deg.
De er der om 30 sekunder.
Lager du lyd, åpner jeg hodet ditt over hele gulvet.
28 % FREMGANG
Hvordan går det? Jeg er over halvveis.
86 % FREMGANG
Nesten ferdig. Vi er nære.
Ti sekunder til.
Fem, fire, tre, to...
KLONING FULLFØRT
Kom deg ut.
Bli nede.
For et jævla rot. Opp med dere!
- Hva gjør du her? - Redder livet ditt.
Så ta på deg buksene -
- og så sier du akkurat det jeg sier du skal si, -
- når jeg sier du skal si det.
Nei. Vent.
Gå.
Spre dere. Overvåk perimeteren.
Bli med meg. Kom igjen!
Kom igjen!
- Lag to til østporten. - Mottatt.
Du kan gå videre.
Opp med hendene.
Ned på kne.
- Ikke kom nærmere. - Rolig, gutt.
Ikke kom nærmere.
Jeg vet at du har en plikt.
- Jeg er ikke fienden din. - Stopp!
Jeg vil ikke drepe deg.
Hør her... Jeg går den veien.
Gjør det du må.
Stopp, sa jeg!
- Ned på kne. - Kom igjen.
- Ned på kne. - Rolig.
- Ned på kne! Nå! - Rolig!
Kjør.
Går det bra?
Ja. Dette er lettere når man kan drepe folk.
...men det trenger jeg ikke fortelle dere.
Ali presser ham.
- Ali legger seg på tauet... - Hei.
Hei, pappa. Hvordan gikk det på jobb?
Som alltid, og det er greit for meg.
Fikk du sove litt?
Ja. Litt.
- Er du bedre? - Ja.
Vil du ha pizza? Den er kald, men god.
Vær så god.
Bra.
Du ser mye bedre ut.
Litt søvn og hvile. Det var alt du trengte.
- Hvor gammel er kampen? - 1974.
Du var ikke engang et glimt i øyet mitt.
Jeg blir aldri lei av å se den. Å se at Ali får bank -
- og lar Foreman slite seg ut mens han venter på å slå til.
Jeg misunner boksere.
Som har til jobb å få bank?
Nei takk.
Du vet hvem fienden er, rett foran deg.
Du har én jobb... Ta den andre fyren.
Ingen trodde på Ali.
Ingen trodde han kunne vinne.
Ali kunne ikke vinne på kloss hold, så han lot seg presse opp mot tauet.
Han visste det ville bli vondt, men var villig til å tåle det -
- og bevise at verden tok feil.
Du er ikke i krigen lenger.
Kanskje virkeligheten er mer komplisert.
Men det er ikke en kamp. Du må fortsatt opp hver dag.
Og prøve å leve livet som en vanlig mann.
Ser du? Foreman ville ikke gjøre noe nytt. Han ble sliten, og pang! Slått ut.
Ali tok tilbake tittelen sin, 32 år gammel.
- Han ga aldri opp. - Tror du det er det jeg gjør?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke hva du trenger. Og jeg er urolig for deg.
Foreman kunne ikke gjøre det på sin måte... og han tapte.
Den andre fyren tilpasset seg. Fant en måte å vinne på.
Du er smart og snill.
Du kan klare alt du setter deg fore.
Jeg har gjort ting, pappa. Ting du ikke vet om.
Du gjorde ikke noe du ikke ble bedt om.
Du kjempet krigen deres og tålte steken. Nå må du kjempe for deg selv.
Jeg burde drept ham da jeg kunne.
- Vi hadde ikke fått vite noe. - Hva fikk vi vite?
Jeg tror vi er for smarte.
- Og med "vi" mener du vel meg? - Visst pokker.
Frank, kvelden var en suksess.
Greit?
Du hadde rett.
Agent Orange visste vi ville gå etter Bennett. De ventet på oss.
De la en felle, men vi var forberedte.
De tror de lurte oss. Det var omvendt.
Forstår du det?
Ringer han noen eller beveger seg, vet vi det.
- Ingenting? - Nei. Ikke enda.
Tror du Bennett vet vi sporer telefonen hans?
Da ville han slått den av.
- Pokker ta. - Går det bra?
Ja.
Det var en...
Det var en guttunge der på slutten av kvelden -
- og jeg måtte skade ham.
En sånn guttunge tar et valg.
Være lojal mot dette landet, mot et flagg, enheten sin.
Så kommer en... drittsekk som Bennett.
Han misbruker lojaliteten.
Det gjør meg kvalm.
Fra nå av... skal jeg ta hver eneste en.
BEVEGELSE OPPDAGET
- Hva er det? - Bennett er i bevegelse.
Dere visste det, jævler!
- Dere visste at han kom, og sa ikke noe. - Det stemmer ikke, Morty.
Så fort vi visste det, handlet vi og reddet deg.
Han drepte meg nesten! Forstår dere det?
Vi forstår det, for du sier det veldig høyt...
Jøye meg. Forstår du -
- hvor mye jeg må gjøre for å rydde opp i dette?
Hele jævla basen var i beredskap.
- Hva sa du? - Det han ba meg om.
Leppene hans bevegde seg, men du pratet.
Hemmelig øvelse, enhetsberedskap og all den dritten der.
Jeg kjeftet på hele bataljonen for innsatsen -
- og at inntrengeren slapp unna.
Gudskjelov tok de ham ikke! Jeg trodde Castle var død.
- Vi òg. - Før dere fikk infoen.
- Akkurat. - Jaså?
Så hvorfor var Russo og laget hans på basen allerede?
Uten min viten.
Og hvorfor ropte kjerringa: "Han er her"?
Du satte meg ut som en geit.
Så tror du jeg er dum nok til å la meg lure.
Uten oss -
- ville Castle ha koblet ballene dine til et bilbatteri nå.
- Men det ville du vel ha likt? - Kyss meg i ræva, løytnant Russo.
Vil jeg ha din mening, ber jeg om den.
- Gradsystemet gjelder fortsatt. - Hva sa du til Castle?
- Ingenting. - Tok han noe?
Tok han noe? Han prøvde å ta meg!
Han sa han visste hva vi gjorde og ville vite hvem du er.
- Hva sa du? - Ikke noe.
Men han prøvde å få meg til det.
- Ga du ham navnene våre? - Nei.
Jeg ba ham kysse meg i ræva. Han fikk ikke en dritt av meg.
Tror du jeg ville levd nå om jeg fortalte det han ville vite?
Ser du, Billy? Jeg sa at vi ikke trengte å bekymre oss for Morty.
Visst pokker.
Men... hva skal vi gjøre nå?
Du skal pensjonere deg, slik vi har snakket om.
- Du trengte meg opp i et hjørne. - Og nå får jeg deg ut.
Vi skal gi deg ny identitet.
Du skal ta pengene jeg tjente til deg og starte et nytt liv, -
- og vi skal aldri se hverandre igjen.
- Castle finner deg aldri. - Høres bra ut.
Russo tar seg av detaljene.
Når du har legitimasjonen, får han deg ut av landet.
Frem til det skjuler vi deg på et trygt sted.
Tøm lommene.
Jeg har ventet på å komme tilbake til familien min så lenge -
- at det er vanskelig å se for seg at det faktisk kan skje.
De har levd med dødsfallet mitt dag etter dag, -
- og så plutselig kommer jeg inn døra?
- Vi vil trenge terapi. - Det blir ikke lett.
Du skal si: "Ikke vær redd. Det blir flott."
Vil du jeg skal lyve for deg?
- Jeg vil du skal lyve for meg. - Herregud.
Vi var i Afghanistan 15 måneder av gangen.
Man drar med en gravid kone. Man kommer tilbake, og ungen går.
Han ser deg for første gang og skriker, uten å ane hvem du er.
- Du overlever nok. - Dette er annerledes.
Hvordan det?
Jeg har tillatt dem å tro -
- på en fæl fantasi.
Det var for dem, -
- men jeg vet ikke om de nødvendigvis skjønner det.
Jeg tror jeg har gått glipp av for mye.
Du har ikke gått glipp av noe, og det vet du.
Du har sett på dem på kameraene.
Vet du om det?
David, gjør som du vil, men om jeg var deg, -
- hadde jeg ikke sagt det til kona di. Hun ville kuttet av deg ballene.
Jeg vet at du er redd, men bare gå inn, -
- klem dem og ikke slipp taket. Ikke før de bønnfaller deg.
Det hadde jeg gjort.
- Beklager. - Kom igjen.
Ikke si det.
Det er ikke din feil.
- Angrer du på at du sa nei til Billy? - Niks.
Tilbudet er der når vi er ferdige.
- Er du sent ute til noe? - Nei. "Sen" hadde vært greit.
- Jeg rakk det ikke i det hele tatt. - Beklager.
Bare en date.
Ikke den første jeg har gått glipp av, og ikke den siste. Det er ikke viktig.
- Prøver du å muntre meg opp? - Ja.
Men jeg mistenker at du ikke har dårlig samvittighet.
Om du gjør jobben riktig, så uansett hvem hun er -
- vil hun alltid komme i andre rekke.
Og det liker ingen.
Kanskje du har rett, men det skader ikke å forsøke.
Kall meg optimist.
- Jeg skal gjøre deg en stor tjeneste. - Jaså?
Ja. Jeg skal gi deg et gratis råd.
Jeg er lutter øre.
Denne jobben passer ikke med familie eller venner.
Det er ensomt.
Det passer best for reserverte typer.
Og du er ingen reservert type.
Vet du hvem du minner meg om?
Hvem da?
Frank Castle.
- Dere er veldig like. - Vi er ikke like i det hele tatt.
Jeg opprettholder loven. Han...
Det er det vi prøver å finne ut av.
Hva skal vi gjøre med mikrofonen?
Jeg har ikke den fjerneste anelse.
Det er et av CIAs skjulesteder, Frank.
Bennett må ha gått til Orange.
Vær forsiktig.
God jakt.
- Hva slags sted er dette? - Det er midlertidig, og det er trygt.
Ingen vil lete etter deg her.
Dere må komme med varene fort, ellers dør jeg av å se på tapetet.
Alle må jo dø på et vis.
Bra at selvopptatthet ikke er dødelig, hva?
Du har aldri likt meg, har du?
Niks. Spesialstyrketypene gjør meg alltid rasende.
Overlegne drittsekker som svinser rundt som om dritten deres ikke stinker.
Hva er dette?
Herregud!
Det jeg sa...
- Jeg mente ikke... - Det handler ikke om det.
Det trengs ikke. Jeg skal uansett dra. I morgen er jeg borte.
Ja.
Siden vi skal være ærlige -
- har jeg aldri likt deg heller.
Ja.
Det er gjort.
Én ladning -
- to ladning.
Kroner og øre.
Tekst: Heidi Rabbevåg