Як життя?
Власник, у якого ще й диван кольору ригачки,
думає, що щось не так з двигуном.
Каже: "Видає смішні звуки".
Мені смішно не було.
-Коробка передач? -Коробка передач.
Якщо це якийсь сюрприз, кажіть зараз.
-Бреде. -Бредлі.
Бредлі.
До мене в кабінет.
Можете й тут сказати.
Я не офісний планктон, щоб ходити по кабінетах
по якісь погані новини.
Для бізнесу настали важкі часи...
Новини економіки не цікавлять.
Ви мене що, звільняєте?
Пробач.
Піду заберу речі.
Постери не чіпай.
Не буду!
-Джеймсе? -Що?
Де у нас болторізи?
В коморі.
Десь глибоко.
Я їх дістану.
Дякую.
Бредлі?
-Ти як? -На південь від ніяк, на північ від зле.
Ми розгребемося, і я змушу Діна тебе взяти.
Я те саме сказав Піту, коли його виперли.
Дякую.
Що сталося? Чому ти так рано?
Мене звільнили.
Тебе звільнили?
Дай сюди телефон.
Ні.
Віддай!
У мене дехто є.
Зайди в дім.
Я не хотіла...
Зараз! Іди в дім.
Пробач мені.
Мені піти? Я можу піти.
Є розмова.
-Бредлі, дозволь дещо... -Сядь.
Як давно?
Три місяці.
Все серйозно?
Ні.
Навіщо?
Я точно не знаю, я...
Мені було сумно.
А з тобою близькості не...
Сам знаєш.
Знаю.
Я думала, що ти робиш те саме.
Ти приїздив додому дуже пізно, лягав спати, коли я вже спала.
Ні.
Я або працював, або тренувався.
Нічого такого.
Я не знала.
Ми з тобою останнім часом майже не спілкувалися.
І тобі це все остогидло?
Майже. А тобі?
Ні.
Ти хочеш розлучення?
Я не знаю.
Я хочу, щоб усе змінилося на краще.
Наш шлюб, ми...
Це як у тому магазинчику на заправці,
де я п'ю каву.
У них там три залізні контейнери.
В одному - вершки, в іншому - молоко, а в третьому -
ота сіра знежирена штука.
А підписи до них повернуті іншим боком,
і я мушу вгадувати, де там...
нормальні вершки.
Але щоразу...
я спочатку натрапляю на...
молоко, на оте знежирене, тільки не на те, що хочу.
За теорією ймовірності, хоч один раз із трьох мені...
мали б випасти вершки, але у мене це не працює.
Можливо, якби я сходив туди тисячу разів, усе б вирівнялося.
І я б тоді увесь час...
вибирав вершки першими п'ятдесят-сто разів поспіль, але...
Я так не думаю.
Не думаю, що все так справедливо.
От глянь на нас.
Нам би почати все спочатку.
Народити ще одну дитину.
А якщо й тоді прийдемо туди, де ми тепер -
у глухий кут - тоді кінець.
Знаєш, я теж про це думала, але...
Я виходжу на заміну раз чи двічі на тиждень.
Ти втратив роботу.
Я подзвоню Ґілу.
І будеш наркодилером?
Ні, буду доставляти вантажі для друга.
Ти ж казав, що ніколи не працюватимеш на Ґіла.
У нас день порушення обіцянок.
Хочу для нас дім кращий за цю діру.
З дітьми, у радості і...
Досить з мене знежиреного молока.
Досить сподіватися, що вершки впадуть з неба. Не впадуть.
Та й це не назавжди, обіцяю.
Ти будеш слухняна?
Так.
Не наближайся, дай мені час.
Гаразд.
ПІВТОРА РОКИ ПО ТОМУ
-Ну привіт, баламуте. -Як життя?
-Даси пробник? -З босом поговори.
Та ну. Я тобі відроблю.
Обіцяю, що твої яйця засяють у посмішці.
Дякую, не треба. У них брекети на зубах.
-Яка сьогодні погода? -Кажуть, буде сніг.
СТОРОННІМ ЗАБОРОНЕНО
Підійди сюди.
Поклади в шухляду.
Тримай, зваж це.
Все правильно.
Що ти робиш?
Ритуал після покупки овочів, перш ніж їх з'їсти.
Не хочу тебе бачити з ножем.
Будь ласка, поклади його.
Я вмію готувати.
А якщо поріжешся, стечеш кров'ю і зомлієш?
А якщо обіллєшся окропом?
І як ти мене пускав на цей ризик
-до вагітності? -Бо ти дуже пружна.
І що, нам півроку замовляти їжу?
Я добре смажу.
-А як поживає маленька коала? -Добре.
-А мама-коала? -Добре, але ноги болять.
Бо ти весь час на ногах.
-Як твоя робота? -Не питай.
Забагато сонця по обіді.
Сюди треба інші штори.
Зелені.
Як життя?
Звичайно, зараз буду.
Адьйос.
Ґіл?
-Добрий вечір. -Рада тебе бачити. Заходь.
Це тобі тато вибрав цей прикид?
Саме він. Подобається?
Пікантний.
Він у кімнаті.
Там, де басейн чи де стіл для шарів?
-Де стіл. -Він її називає більярдною, але
він там тільки шари ганяє.
Дякую.
Як життя?
-Привіт. -У холодильнику.
Джил тобі дістала твою гомосяцьку мінералку.
Не знав, що вода має сексуальну орієнтацію.
Де наш хлопець?
У дорозі.
-Як пройшла передача? -З Казом завжди без проблем.
Люблю я цього ніґера.
Чи кажуть...
Чи чемно казати "ніґа", з "а" в кінці?
Хіба такі, як ти, можуть сказати це слово чемно?
-Як Лорен? -Добре.
Коли там вона народжує?
Ще 98 днів.
-Хочеш бути з нею під час пологів? -Аякже.
Я таке ні на що не проміняю.
Закривай там носа.
Візьми темні окуляри, щоб не бачили, як ти мружишся.
Я хочу чути перший подих нашої дівчинки.
-Це найкраща мить. -Це ще та мить.
Це, мабуть, Елеазар.
Новий постачальник?
Якщо домовимося, запартнеримося з ним.
У нього вихід на Мексику.
Стабільні поставки, добрий, дешевий товар.
Хотів тебе бачити перед справою.
Він, здається, не сам.
Мексиканцям наодинці тяжко.
Знаєш, як вони живуть.
П'ятеро в одному ліжку,
десять ліжок на хату.
Добрий вечір, друже. Як життя?
Це Бредлі. Мій найкращий кур'єр.
Привіт.
Радий зустрітися.
Педро, супроводжуватиме тебе, коли забиратимеш товар.
Роман, теж буде з тобою.
З ним я не працюватиму.
З якої причини?
Він схожий на наркомана.
Роман не вживає вже два роки, я своїх перевіряю.
Він дуже надійний, і знає, як діяти у складних ситуаціях.
Вибачте.
Слова незнайомця слабші за інтуїцію.
Бредлі.
Дайте нам хвилинку, поговоримо.
Мені треба, щоб ти погодився.
Щоб захищав мої інтереси.
Наші інтереси.
Елеазар за своїх клянеться. Ти ж і сам
мав колись схожі проблеми.
Я чистий вже 14 років.
-Алкоголь і наркотики - різні речі. -Та кого ти дуриш.
Глянь на мого брата і свого старого.
Пляшка - погане рішення, за нею сто гірших,
-а потім - кінець. -Його чимось накачали.
-Не героїном, але... -Бредлі.
Давай так, щоб без ультиматумів.
А це щойно що було?
Оскар, Тоні і Рендольф не впораються.
До цих хлопців їм далеко.
Для такого мені потрібен ти.
Допоможеш мені з ними -
дам два місяці вихідних, як станеш татом.
Три.
Домовилися. Усе гаразд.
Я з вами.
Якщо щось не так, головний я.
Вони слухняні.
Романе, глянь на мене.
Якщо скажу: "Кидай пакет", що ти зробиш?
Кину.
Амінь.
Я її відчув.
Я тебе відчув.
Відчув.
Дев'яносто сім днів.
Стійте, де стоїте.
Руки в задні кишені.
Іди в сраку. Я не...
Зачепиш мене - будете свій товар самі забирати.
Романе, роби, як він каже.
Ще брезент прострелиш.
Розвернися.
Ходімо.
Оця.
ЛЕДАЧА АКУЛА
-Це твоя, бланко? -Ґілова.
Позбудьтеся валізи.
Давай, брате.
Робимо Америку гарнішою, ге?
Спокійно, бланко, охолонь.
Це для самозахисту.
Товар у нас, бланко.
Спробуєш забрати - щелепу зламаю.
Кинь, потім заберемо.
-Ні, я... -Бланко, відпусти його.
Кидайте зброю, руки вгору!
-Підмога! -Трьох убили.
Підмога!
Тікай! Хутко!
Клич підмогу, негайно!
-Ну! -От придурки довбані.
Пригнися!
Поліцейського поранено!
-Виходьте негайно! -Відсмокчи, лягавий!
Готовий до другого 9/11?
Граната! Назад!
О, Господи, ні.
Прикрий мене!
На добраніч.
Куля восьма, кутня луза.
-Кидайте зброю! -Нащо таке викидати?
Рухайтесь!
-Вперед! -Диспетчере, надзвичайна ситуація!
Поліцейських поранено!
-Стояти! -Руки за голову!
Ані руш, тварюко!
Залізо на нього!
Хочеш його спалити?
Хочеш підтертися ним?
Порізати на шматки і надіслати Путіну?
У мене такий на дверях висить.
То ти патріот?
Я сяду, не проти?
Це риторичне запитання.
Хочеш, щоб я пішов?
Я не скажу вам того, що ви хочете почути.
У в'язниці буде час надивитися на тих, хто мені огидний.
А що, по-твоєму, я хочу почути?
Імена твоїх спільників?
Тих, хто наживався на твоїй роботі,
підтираючи свої брудні сраки оцим?
Можеш вдати, що тобі байдуже, але я бачив відео.
Я бачив, як ти клав тих покидьків, що стріляли в наших,
хоч міг і піти собі чистим.
Я одразу знав, що у тебе вдома прапор США.
Мабуть, і не один.
У мене їх два.
Через твою відданість жоден офіцер поліції не загинув,
отже, ти знаєш, де добро, а де зло.
І з мораллю у тебе все гаразд.
Допоможи нам.
Дай нам кілька імен. Чи одне найважливіше.
-На кого ти працюєш? -Я працюю сам.
Хто твій постачальник?
-Один хлопець. -У нього є ім'я?
Я забув.
А згадаєш, якщо покажу список імен?
Не люблю читати. Хіба що фільм із субтитрами дивитимусь.
А якщо я зачитаю їх уголос?
Можеш навіть мовчати і просто кивати головою.
Я вам полегшу роботу. Як вас звати?
-Детектив Лоренс Воткінс. -Ні, не те ім'я.
-Тобі смішно? -Ваші хитрощі смішні.
Я часто бачу тут перед собою людей,
які легко могли б бути по цей бік столу.
Принципових...
Тих, яким просто не пощастило, і вони пішли не тим шляхом.
Я мовчатиму.
Це твій перший злочин,
але тобі світить чотири-п'ять років.
Чи знаєш ти, що наркодилери сидять увесь термін?
Я знаю, що система
жорсткіша до наркодилерів, ніж до тих, хто
застосовує насилля до жінок і дітей.
Це справедливо?
Ти бачив жертв метамфетаміну?
Бачив 14-річну дівчинку-наркоманку...
Не сперечатимуся з вами.
Нічого вам не скажу. Я знаю, що зробив,
і знаю, яке за це покарання.
Крапка.
-У тебе ще є шанс... -Нема.
Твоя дружина каже, що у вас буде дівчинка.
Вона скаже перше слово, а ти сидітимеш.
Гарантую, "тато" вона не скаже.
Заходьте.
-Її треба навчати гарного смаку. -Так, смакувало чудово.
Сядь.
Я дала їм твій змінний одяг.
Дякую.
Я маю тобі...
дещо сказати.
Гаразд.
Не приходь на суд. Я знаю, як воно піде,
і тобі не варто на це дивитися.
Я не відхиляю звинувачення.
Я хочу бути там. Хочу тебе підтримати.
Від цього ніхто не виграє.
Навпаки, це все ускладнить.
Тобі з коалою нема жодних причин...
проходити через це...
ще й у мене на очах, тому...
будь ласка.
Добре.
Мені світить чотири-п'ять років і...
я муситиму відсидіти майже увесь термін, або й увесь.
Вибач.
Я навідуватиму тебе якнайчастіше, я принесу нашу дівчинку.
Ні.
Я не хочу, щоб вона вперше побачила тата за ґратами.
Ми якось усе їй пояснимо,
коли вона зрозуміє, що щось не так.
Я розкажу їй правду, коли вона буде здатна її зрозуміти.
Гаразд.
Я чекатиму на тебе.
Скільки буде треба.
Я ніколи, ніколи в житті більше не повторю тієї помилки.
-Обіцяю тобі. -Я знаю.
Ось і все.
Я кохаю тебе.
Зваживши згоду обвинуваченого на відбування кари,
а також серйозність його злочинів,
я засуджую Бредлі Дерела Томаса до семи років ув'язнення
у в'язниці загального режиму імені Франкліна Джеймса.
Засідання оголошую закритим.
Навіть зовні тут - повне гівно.
Бачив фотки тієї в'язниці в Австрії?
Чоловіче,
-хотів би я, щоб нас етапували туди. -Які у тебе скромні бажання.
В'ЯЗНИЦЯ ФРАНКЛІНА ДЖЕЙМСА
Панове, слухайте сюди.
Червона смуга веде до дверей.
Там зупиніться
і назвіться чоловікові з табличкою.
Бредлі Томас.
Заходьте.
Енріке Гомес.
Ласкаво просимо.
Рассел Гарріс.
Наступний.
Поверніться в кінець черги.
-Я був наступний, мені просто треба... -В кінець черги,
або втратите місце.
Станьте в кінець черги.
Це нечесно. Я хотів у туалет...
Ви затримуєте процедуру.
В кінець черги.
-Права швидше видають. -Наступний.
Наступний.
Бредлі Томас.
У вас є чек на обручку?
Чек? Ні.
-Покладіть її сюди. -Чому?
В'язні не мають права носити ювелірні вироби,
дорожчі за 75 доларів.
Це нержавіюча сталь, а не...
Я не металург і не ювелір, вартість визначати не вмію.
Зніміть її.
-Перепрошую, я не хотів... -Заберіть речі
і займіть місце у кінці черги.
Наступний.
Бредлі Томас.
Пригадую.
Що ж.
Уже краще.
Варто бути чемним, містере Томас.
Навіть у в'язниці.
Приємного відбування.
-Бредлі Томас? -Так.
Станьте у квадрат.
Скиньте одяг.
Білизну не знімайте, поки не я скажу.
-Покладіть одяг у коробку. -Я здогадався.
О, до нас прийшов ще один геній.
Може, відпустимо, щоб лікував рак?
Чи допоміг ученим з теорією струн.
Ноги на ширині пліч.
Руки за голову.
Відкрийте рота.
Підніміть язика.
Закрийте рота.
А тепер улюблена частина. Спустіть білизну.
Руки за голову.
П'ять з мінусом.
-Бредлі Томас? -Так.
Я - Лівак. Відповідаю за орієнтацію.
Нарости на пальцях?
Права нога травмована, а ці черевики замалі на два розміри.
Я скажу Деніс. Уповноваженій з прав людини.
Можеш ходити?
Щодо цієї в'язниці, то бувають і гірші.
Хоча й до тієї австрійської нам далеко.
У тебе одиночна камера.
Маленька, зате не треба роками дихати чиїмось затхлим духом
аж до посиніння.
Також у тебе є вибір, яким ремеслом зайнятися,
залежно від оцінки уповноваженої.
Столи, полиці, джинси,
деталі до торгових автоматів, ми робимо все.
Їжа - просто жах, але ж це в'язниця.
Як давно ви тут?
Двадцять вісім років. До того я сидів у Джексоні.
Там мене ще Праваком прозивали.
Питай.
Не моя справа.
Ті, хто не питає, за що ти тут,
зазвичай не хочуть казати, за що тут вони.
Ти міцний хлопець.
За себе постоїш.
Але тут краще питати і розповідати.
Не варто тут давати людям шанс на домисли.
Бачив я тут таких, як два тебе.
Діставали свої зуби зі стоків.
Ще й не таке бачив.
А якщо ти ображав жінок, дітей чи щось таке,
то краще тобі зараз вигадати якусь легенду
і триматися її.
Я возив героїн, мет.
Кокаїн.
Я застрелив двох під час пограбування. Одному стрельнув у голову чотири рази.
Я тоді...
на героїні сидів.
На якому поверсі камера?
З краєвидом.
-Це його в сьому замикають? -Еге ж. Бредлі Томас.
Перш ніж підеш у свою труну, розкажу тобі правила.
П'ять днів на тиждень я роблю обрахунок.
Почув дзвінок - виходиш,
стоїш і чекаєш.
До другого дзвінка назад не можна, хай там що.
Пропустиш обрахунок - проспиш чи що,
решта поверху на тебе чекатиме.
Так ти друзів не заведеш.
Інспекцію я теж роблю. Почуєш: "Інспекція!" -
виходиш з камери, стоїш і чекаєш, доки я закінчу.
-Боксуєш? -Ні.
А м'язи для понтів?
Легше речі носити.
Тут є тренування з боксу, непогане.
Я один з тренерів.
Нецікаво.
А столи і торгові автомати цікавіше робити?
Краще в'язати дитячі пінетки рожевою пряжею,
-ніж бити людей без причини. -А пробував?
Боксувати?
Юнаком трохи пробув на рингу.
Ага. Тебе віддухопелили?
Ні.
Платили мізер?
Не того вдарив?
-Прикінчив? -Згодом розпитаєш.
Двері відчинено, коли в'язні на роботах,
на прогулянці або на заняттях.
-Тут є школа. -Це добре.
Ось ми й прийшли.
Я тебе залишу, щоб ти тут все роздивився.
-Вечеря о шостій. -Я сьогодні пас.
Багато вас пропускає вечерю першого дня.
О другій-третій ночі тобі захочеться.
Я тебе завтра відведу до уповноваженої.
Дякую.
Сім сраних років.
Боже.
Шикуйсь!
Когось тут ще немає, то ми трохи зачекаємо.
Сподіваюся, ви не проти.
Я маю додивитися сон.
Там була жінка. Повненька, але сповнена бажання.
Чекаємо!
Дякуємо, що приєдналися до нас, містере Томас.
Бляха! Що з тобою?
Наступив на жука.
Ти гониш.
Великий був.
Це необхідно?
Уяви, що говориш з Богом.
Бог не смердить чіпсами.
Не дуже добрий початок, містере Томас.
Цілий поверх вишикувався тут серед ночі,
усі втомлені, голодні,
чекають, доки я закінчу обрахунок, а ти жартуєш.
Ще жарти будуть?
Почув дзвінок - виходиш, і тебе рахують.
Без затримок.
Як гонг перед боксерським поєдинком.
Сказав би йому про жука.
Господи.
Будь ласка.
Забирайся звідси!
Ранковий обрахунок!
Вісім днів.
Доброго ранку.
Прокинувшись тут тисячний раз, важко вітатися.
Розумію.
Дякую за шоколадку.
Я ж казав.
Призначення ремесла, побачення і таке інше - по це все до Деніс.
Ти їй мусиш сподобатися, тому будь чемним.
Нижче шиї не дивися.
І жодних натяків.
Тутешні жінки такого не люблять.
У мене тут два кіло південного шарму.
Що ж, пощастило їй.
Заходьте.
Я Деніс Паутер.
Краще не тисніть мою руку.
Іншим разом.
-Ви Бредлі Томас? -Краще б кимось іншим був.
-Сідайте, будь ласка. -Дякую, мем.
Як ваша перша ніч у нас?
Не все ідеально, але я чув, що тут у вас не курорт.
Ви спали?
-Трохи. -Їли?
-Лівак дав шоколадку. -Ми мали б зараз пройтися по вашій справі
і призначити вам ремесло.
Але 20 хвилин тому я отримала важливий дзвінок.
Від кого?
Доктор Пелман.
Акушер вашої дружини.
Каже, що у неї ускладнення перебігу вагітності.
Він хоче обговорити це питання з вами особисто.
А це...
Це серйозно?
Він не обговорював деталі зі мною.
Він прийде сюди?
Саме так.
Ми призначили зустріч о десятій ранку.
Де Лорен? У лікарні?
Я не знаю.
Закінчимо орієнтацію завтра.
Поснідайте і повертайтеся в камеру.
По вас прийде офіцер,
коли доктор Пелман пройде охорону.
У вас були ускладнення?
З нашою першою, але не цього разу.
Дякую, що сповістили мене.
Сподіваюся, все буде добре.
Ти, мабуть, знаменитість.
Мати побачення на другий день.
Може, інтерв'ю візьмуть?
У легенди боксу.
Повільно пройдіть через рамку.
-До вас Бредлі Томас. -Ясно.
Десяте вікно.
Бажаю успіху.
Он там, містере Томас.
Хто ви?
Сідайте, містере Томас.
-Де доктор Пелман? -Сідайте.
Візьміть слухавку.
Зберігайте спокій.
Якщо привернете до себе зайву увагу, я піду.
І ви шкодуватимете про це решту життя.
Кивніть, якщо вам зрозуміло.
Мій бос передає вам вітання.
Ви працюєте на Елеазара.
Чому ви тут?
Ваша зрада коштувала моєму босу
3,2 мільйони доларів. Я тут, щоб вирішити це питання.
Один хірург з Кореї якісно робить аборти.
Він працює на мого боса.
Каже, що вміє відрізати ембріону кінцівки
так, щоб немовля все одно народилося.
Ця маленька операція станеться
тільки у тому випадку, якщо ви не виплатите борг моєму босу.
Як?
Є один в'язень, якого мій бос хоче бачити мертвим.
Він відбуває довічне у в'язниці Редліф.
Я у Франкліні на сім років.
Як мені, в біса, вбити в'язня у Редліфі?
Редліф - в'язниця суворого режиму.
Покажіть тутешньому персоналу, що хочете туди.
Якщо я вб'ю його...
Елеазар відпустить мою дружину?
Неушкодженою?
Так.
Даєте мені якісь гарантії?
Звісно.
Якщо ви не зробите того, про що вас просить мій бос,
то даю вам гарантію, що ви дістанете пакунок
з двома кінцівками ненародженої дитини.
На жаль, я не можу гарантувати життя вашій дитині,
чи те, що ваша дружина виживе.
Ім'я того, кого я маю вбити?
Крістофер Брідж.
Він у Редліфі, блок 99.
Метр дев'яносто.
Максимум 185 см.
Метр дев'яносто.
Метр дев'яносто п'ять.
Може й так.
Усе гаразд?
Ти нічого не хочеш мені сказати?
Слухай, вибач, що діставав тебе.
Нічого особистого.
Я просто хотів завербувати тебе на тренування з боксу.
Що ти робиш?
Ноги болять.
Спочатку повернися в камеру.
Кажу тобі...
Краще не треба.
Припини негайно.
Тепер ти мене дістав!
Цей сучий син хворий!
-Чорт забирай. -Руки за голову.
-Андре, ти живий? -Чому так довго?
Ти не ввімкнув тривогу.
Я йому перешкодив, але він голосно кричить.
Заткни писок.
Та я тебе натовчу на квасне яблуко.
Ти мене так не лякай,
а то скручуся в клубок, як твій друг.
Бородатий жарт.
Розв'язку знаєш?
Наручники.
Руки давай.
Слухай,
хочеш поквитатися, перш ніж він піде?
Раджу бити з правої.
Залишайся з ним.
Відведи цього покидька на нижній рівень.
Пішов.
-Якого біса ти це зробив? -Йому черевики не сподобалися.
Тримай його! Тримай!
Чорт!
Понюхай підлогу.
-Нейтане? -Так?
Хочеш його провчити?
Ще б пак.
Довбаний псих.
Тобі сподобається у Редліфі.
Лонгмен?
Га?
А Редліф стара?
Старіша за тебе.
Десь із 60-их?
Коли там у них був той шухер про гуманне поводження з в'язнями?
Наприкінці 50-их.
Значить ще старіша.
Встав.
РЕДЛІФ
-Як тебе звати? -Шон Вотерфорд.
-А твого в'язня? -Бредлі Томас.
Вам мали надіслати документи.
Ти мене не вчи. Я своє знаю, у мене своя система.
Вибачте.
Це той тип, який любить бити офіцерів?
Так.
Скільки ваших він побив?
Двоє у лікарні, третій відбувся легкою травмою.
Один трьох поклав?
Ми намагалися...
Містере Томас.
Дивіться на мене.
В'язниця Редліф -
виправна установа максимально суворого режиму.
Але я люблю іншу назву...
Вона вам дасть ширше бачення.
Мінімальна свобода.
Бешкетуватимете -
ваша мінімальна свобода стане ще меншою.
Такою,
що й крізь мікроскоп не розгледіти.
Ясно вам?
-Ясно. -Додайте "сер".
Ясно, сер.
Висипай.
Тутешні хлопці -
це вам не педики з Франкліна.
Спробуйте самі, якщо не вірите.
В'язні - розкіш для держави,
а ми тільки раді збалансувати бюджет США
за рахунок дешевого свинцю.
Зніміть наручники з містера Томаса, хай приміряє нову робу.
От халепа, містере Томас.
Наша оглядова кімната...
на ремонті.
Треба буде роздягатися тут.
Вілсоне.
Зроби містерові Томасу повну інспекцію.
А що мої речі?
Моя обручка?
Завтра пошукаю.
Якщо знайду час.
Переведення з Франкліна.
Бредлі Томас.
Блок 12. Камера 44.
Тобто 56.
Саме так. Неправильно прочитав. 56.
Заберіть його.
Отут, праворуч.
Параша не працює,
але в'язні чомусь все одно нею користуються.
Стояти.
Заходь, або тебе затягнуть. Обирай.
Просунь руки.
Будеш чемний тижнів зо два - дадуть іншу камеру.
Показуватимеш комедії, як у Франкліні, - гнитимеш тут роками.
Їжа!
Не їстиму тут.
Параша забита гівном.
Джеймсе, запиши. В'язень Томас, камера 56, не хоче їсти.
Томасе!
Так?
Вдягайся, якщо хочеш вийти на прогулянку.
Виходь, зачини двері.
У тебе година. Будеш чемний - буде більше.
Будеш дебоширити - сидітимеш у камері 24 години на добу.
Я Дерік.
Бредлі.
Піду покачаюся.
Агов, слухай. Не наближайся до тих хлопців.
У мене питання.
Питай.
Ти знаєш хлопця на ім'я Крістофер Брідж?
-Він тут в'язень. -Не чув про такого.
Хто тут з блоку 99?
Ніхто.
А де цей блок?
Ізольований від решти.
Кого там тримають?
Педофілів, ґвалтівників, довічно ув'язнених, психів.
Агов, ти куди зібрався?
-Бреде, що з тобою? -Я Бредлі.
-І я псих. -Гей, ти, агов, не йди... Не...
Я на отій покачаюсь.
-Зараз ми на ній, ґрінґо. -Я вам не іноземець.
Я перевіряв, на нашому прапорі буріто не намальовані.
Ти що тут починаєш?
Ну, я зазвичай закінчую.
-Хворий на голову. -Саме так. Хворий на голову.
Так що сапайте вазони, хлопці.
Киньте грифи!
Наступний постріл буде комусь у голову!
Руки вгору, відійдіть один від одного!
-До стіни! -Мауріціо? Ти живий? Мауріціо?
-До стіни! Негайно! -Мауріціо потрібна допомога!
Що ти наробив?
Томасе.
Руки вгору або стрілятимемо.
Ви втратили мінімальну свободу.
Підете у 99-ий.
Відчини навстіж.
Зачини за нами.
Так, щоб він не заплутався в кайданах.
Що ж ви такий необережний.
Підозрюю, що Amnesty International схопив би інфаркт від такого антуражу.
Блок 99 - це в'язниця у в'язниці.
Будете тут, доки з вами не розберуться...
або не винесуть.
Підведіть його.
Носитимете це місяць.
Увімкніть.
Кожен дебош дає вам п'ять очок.
Кожне очко...
Дає вам розряд.
Зараз у вас 25 очок.
Вам їх розподілять на увесь тиждень.
Під час їжі, під час спання,
під час сцяння і під час срання.
Містере Томас.
Вважайте на розбите скло.
Хто там?
Мій бос наказав зробити ще фото.
Це він?
Той, хто робить аборти.
Він прийшов провести попередній медогляд.
Ні.
Ви не зможете.
Не зробите.
Це ж маленька дівчинка.
Дуже шкода,
що у неї були дурні батьки.
Крістофер Брідж?
Крістофер Брідж!
Хто?
Крістофер Брідж.
-Не чув про такого. -Я шукаю в'язня
на ім'я Кріс Брідж.
Тут немає в'язня на ім'я Крістофер Брідж. І ніколи не було.
-А тепер замовкни! -Ви певні, що...
Ось. У цій.
Підйом, містере Томас.
На вихід.
Дивися на мене.
Краще вже розряд.
На мене.
Не кліпай, доки я тобі не дозволю.
А це смішно.
Натискати кнопку легко.
І у нас повна шафа батарейок.
Дивися на мене.
Не кліпай, доки я тобі не дозволю.
Чудово.
Декілька в'язнів хочуть з тобою зустрітися.
Знаю, ти дуже товариський.
Хто це?
Твої друзі.
Ходімо з нами.
Не поспішай.
Якщо це якийсь сюрприз,
кажіть зараз.
Не вбивайте його сьогодні.
-Наглядач мене натягне. -Ми не поспішаємо.
Твій героїзм коштував мені 3,2 мільйони і моєї свободи
на невизначений термін. До того ж, через тебе
моя сестра тепер вдова.
Її чоловіка, Педро, ти застрелив у спину.
Відпусти мою дружину.
А ми з тобою все якось владнаємо.
Дивися на мене, бланко.
Кілька годин тому я отримав це фото.
Тобі сподобається.
Я...
тобі...
голову відірву.
Слухай мене уважно.
Якщо зачепиш мене
чи моїх хлопців...
фахівець з абортів відріже кінцівки твоїй дитинці.
Відплата буде довгою і болісною, бланко.
Йому треба поспати.
Чортів дроворуб.
Довбаний селюк.
Пробач.
Їжа у 99-ий!
Ось, тримай.
Гірше за це хіба таксисти смердять!
Ось.
Я їв і гірше.
Оце настрій.
Хочеш їсти?
Якщо ні, викинь у парашу.
Добре.
А насмітиш - будеш з цим жити.
Я не обслуга.
Прибори у вас є?
Одноразові якісь?
Агов, здорованю?
Ти як там?
-На південь від ніяк. -Ти трохи марив.
У тебе гарячка?
Була.
-Чого охоронці такі злі на тебе? -Я одного побив.
Руку зламав.
Ти тут за що?
Наробив дечого, чим не пишаюся.
Звідки ти? Десь з півдня?
-Ага. -Там гарно?
Людям подобається.
У мене з тих часів спогадів небагато.
Вони корисні.
Що?
Спогади.
Допомагають тут не з'їхати з глузду.
Я багато часу переживаю ці спогади заново.
Як давно ти тут?
-Вісім років. -Солідно.
-Тобі ще дозволяють побачення? -Люди не хочуть мене бачити.
А ти?
Що я?
Маєш на волі таких, кому ти небайдужий?
Та ніби.
-Двоє найважливіших. -Маєш дружину?
Так.
Вона тебе чекає?
Могла б дочекатися.
Підйом, містере Томас.
Друзі хочуть спілкування.
На вихід.
Зачини двері.
Хай провітриться.
Там смердить гівном і вечерею.
Це не пропозиція.
Коли я роздаватиму автографи,
підписати містерові
чи місіс Сучці?
Нирки пожалів би, жартун.
Візьми зброю!
-Давай ключі. -Тікай!
Клич підмогу. Він тебе в кайданах не наздожене.
Я його задушу, доки ти повернешся.
На смерть.
На твоїй совісті.
Давай ключі.
-Не віддавай... -Тихо.
Відпусти його.
Чорта з два.
-Дай мені ключі. -З Редліфа не втечеш.
Давай їх сюди.
-От придурок довбаний. -Ти його вбив.
Я в курсі.
Заходь.
Не годуй його. Хай з'їсть свого друга, щоб вижити.
-Наглядач Таґс тебе вб'є. -Не він, то хтось інший.
Бери його зброю.
Ні. Зламана.
Візьми його шокер. Він он там.
-Не буду я їх шокером вирубати. -Можна його мені?
Він...
Він мені тут згодиться.
Дякую. Щасти.
Джонні.
Сходи за Вілсоном.
Я можу з ним, якщо хочеш.
Слухайтесь, або він здохне.
Блін!
Убийте містера Томаса і я подвою вам зарплату.
Хай покриє твій похорон.
Пішов в сраку, ґрінґо.
Бланко.
Як трагічно, коли батьки втрачають дітей.
Мої співчуття.
Якщо не передзвоню за десять хвилин, починай аборт.
А не передзвоню в межах години...
вбийте маму і злийте її в унітаз.
Хочеш, щоб жінка і дитина жили,
краще слухай мене.
Відклич його.
Повертайся в камеру, або дитина помре. Вибір невеликий.
Ти помиляєшся.
Тебе не послухають.
Нічого.
Зате добре почують тебе.
Відклич хірурга.
Повертайся в камеру.
Зробимо по-іншому.
Я не дзвонитиму.
Скажи код, бо зламаю іншу ногу.
Сім, сім, сім.
Як життя?
Це чмо, яке ходило до мене у Франклін?
Передаю слухавку.
Я серйозно покалічив Елеазара.
А зараз тягну його до хлопців, які
вивернуть йому тельбухи.
Я не хочу це робити,
але зроблю.
Вже мали б зрозуміти, що я буваю злий.
Бреде.
-Бредлі. -Бредлі.
Я скажу їм
відпустити її.
Хай передадуть її Ґілу, щоб я знав, що з нею все гаразд.
Так і скажи.
Або тебе віджарять.
Плани змінилися.
-Тобі це так не минеться. -Сиди тихо, бо в'язи скручу.
Наглядач Таґс?
Містер Томас?
-Де Вілсон? -У моїй камері.
У мене ще двоє заручників -
Елеазар і один з ваших, Джеремі. Спробуєте увійти або викурити мене -
-я вб'ю їх обох. -Він це зробить!
Жорстоко!
І що це, по-вашому, дасть вам?
Я чекаю на дзвінок.
Коли закінчу, за хвилину здамся вам.
Клянуся Господом Богом і небесами.
Вілсоне?
Він вам не відповість.
Джеремі?
Так?
Ти живий?
Я не мертвий.
Скільки ще чекати на дзвінок?
Вже скоро.
Є час викурити сигару?
Половину.
Ну...
У мене тут сигарилла, вона швидко скуриться.
Відпусти її.
Не наближайся до машини.
Лорен?
Який сором.
Не дали погратися.
Дай мені рушницю.
Я ж казав, Бредлі взяв собі найкращу.
-Ґіле? -Вона у мене.
Як вона?
В порядку.
Слава Богу.
Ти все зробив?
Так, усе.
Чудово.
-Дай їй слухавку. -Тримай.
Містере Томас, ви закінчили?
Вже майже.
-Бредлі. -Привіт.
-З тобою... -Все гаразд. Що там у тебе?
За мене тут не хвилюйся.
Я в нормі.
Я дзвоню пересвідчитися, що ви з коалою живі.
Що ви у безпеці.
І почути твій голос.
Це все наче сон.
Викрадення, все, що вони хотіли зробити.
Але вже, ніби, кінець.
Хочеш щось сказати коалі?
Звісно.
Я хочу їй дещо сказати.
Ось вона.
Я хотів би бути там з тобою і твоєю мамою, але...
Я певен, у тебе...
буде гарне життя.
Ти виростеш...
здоровою...
і кмітливою.
Вона щойно рухалася.
Не знаю, що ти сказав.
Дякую, що...
дала поговорити з нею.
Нема за що.
Хочемо тебе бачити. Коли можна навідати?
Не знаю, коли ви зможете сюди прийти, але...
Я розберуся.
Мені треба йти.
-Чому? Охорона каже закінчувати? -Так.
Вибач.
Нічого.
Подзвони, коли зможеш.
Я кохаю тебе.
Я тебе теж кохаю.
Бувай.
Готові, містере Томас?
У мене ще хвилина, я ж вам сказав.
Не треба.
-Я заплачу твоїй... -Не заплатиш.
Що там таке?
-Я вбиваю Елеазара. -Містере Томас, ми заходимо.
У мене ще є...
25 секунд.
Кажуть, голова може ще трохи жити
окремо від тіла.
Сподіваюся, що так.
Руки за голову, розверніться.
Сімдесят вісім днів.
Переклад: Тарас Малкович