PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ahoj.
Díváš se, jak spím?
No, víš, jen…
trpělivě čekám, až se probudíš.
Abychom…
mohli dělat tohle?
Co se děje?
V pohodě. To přejde.
Marcy, ty krvácíš.
ZAZNAMENANÝ ČAS ÚMRTÍ
Zdravím, tady Grace Dayová, volám, abych potvrdila schůzku v 11:45.
Bezva. Uvidíme se pak. Díky.
ZAZNAMENANÝ ČAS ÚMRTÍ
Trevore!
Davide.
Bojím se.
To nic. Držím tě.
Budeš v pořádku.
ZAZNAMENANÝ ČAS ÚMRTÍ
Ne. Marce!
Ne. No tak, zlato.
Marce!
Kafe?
No…
To je to nejmenší.
To nejmenší je neudělat nic a pak odejít, aniž bys mi řekl, což obvykle děláš.
Já… se polepším.
Vážně?
Tady.
Ochutnej.
Je to dobrý?
Je to kafe.
Promiň. Jen…
- Nenech se rušit. - MacLaren.
Davide? Jistě, pamatuju si vás.
Cože?
Dobře, hned tam jedu.
Já… Omlouvám se.
Máš svý priority.
A ty jsi jedna z nich.
Ne! Ne!
Klid, slečno Dayová. Vysvětlím.
- Co sakra chceš? - Neublížím vám. Chci pomoct, jen klid.
- Pomoc! - Přestaňte!
- Nekřičte. Dost! - Pomoc!
Na míle daleko nikdo není.
Tohle všechno má důvod.
Zdrogoval jsi mě a odtáhl mě do lesa?
Dal jsem vám sedativa, ano,
ale jen proto, abych vás dostal sem.
Mimo dosah technologií.
- Jedině tak si můžu být jistej. - Čím?
Co mi chceš udělat?
Podle záznamů Grace Dayová zemře v 11:27 na rohu ulic Westlake a Harmon Avenue.
To je u mého zubaře. Jak…
Prozkoumal jsem to. Bylo nemožný zjistit, co vás zabije, a kdybych zasáhl…
kamery by Řediteli umožnily vás najít.
Řediteli?
Vím, jak to zní, ale nejsem blázen.
Takže toho ředitele znáš?
- Ředitel mě sem poslal. - A proč?
Abych plnil úkoly.
Takovéhle?
Ne.
Ne, tímhle zrovna porušuju protokol.
Naší misí…
je zachránit svět, slečno Dayová.
Jsem z budoucnosti.
Zdravím, agente.
- Davide, díky za zavolání. - Jasně.
Dáte nám chvilku?
Jo, samozřejmě. Já jen…
Díky.
Co se stalo?
Promiň.
Řekla jsem mu tisíckrát, ať…
- Ať mě nebere do nemocnice. - Ne, to nic.
Přesně tady bys měla být. Víš, co je špatně? Chceš vidět svou kartu?
Vím, co je špatně.
Příliš mnoho předchozího poškození.
Nechápu.
Mozek hostitelky byl málo vyvinutej.
Zkoušela jsem léčbu, o který jsem myslela, že zabírá.
- Promiň, že jsem ne… - To je dobrý.
Spravíme to.
Nemyslím, že to je…
možný.
Právě jsi mě prakticky pomohla vzkřísit z mrtvých.
Všechno je možný.
- Haló? - Carly, zdravím.
Tak jsem se dovolala.
Den či dva jsem byla mimo síť, promiňte.
Jste v nebezpečí?
Mně to říct můžete.
Ne, jsem v pořádku. Proč? Co se děje?
No, abych byla upřímná…
doufala jsem, že se stalo něco,
co vás donutilo opustit syna a dát ho k otci.
Opustit? Je to jeho otec.
Vím, ale dle jeho slov jste ho požádala, ať Jeffreyho pár hodin pohlídá,
a pak už jste se nevrátila.
Už jsou to dva dny.
Já… Zrovna teď tam mířím.
Vaše chování působí tak,
že mu věříte coby opatrovníkovi,
tak jsem podle toho jednala a napsala doporučení,
aby ho otec měl v péči, dokud nebude spor urovnán.
Jacqueline, prosím!
Hezký den, slečno.
Počkejte!
Cestovateli 3468…
prosím, přivítejte dnes cestovatele 0014.
Kde je moje máma?
Promiňte, ten chlapec hledá svou mámu.
Jde vlastně o výpočet.
Ředitel projde historický záznamy a rozhodne, jaký kroky jsou třeba,
někdy velký, někdy ani ne,
který nejlíp napraví minulý omyly.
- A jak to jde? - Těžko říct.
Tuhle jsme odrazili asteroid,
co by za 18 měsíců způsobil obří katastrofu.
- Tak to je velká věc. - Taky jsme mysleli!
Čekali jsme, že to bude mít tak velkej dopad,
že sami přestaneme existovat, ale žádná změna!
Tak když něco nevyjde tak, jak chcete, proč se nevrátíte a nezkusíte to znovu?
To je skvělá otázka.
Samozřejmě jsme to zkoušeli.
Ale ze složitých důvodů spojených s vlněním a vesmírným časem
se můžeme vrátit jen do bodu, kdy dorazil poslední cestovatel.
Druhý pokusy nejsou.
Teď už víte, proč jsem tak často chyběl.
Vážím si tvé upřímnosti.
Vím, že mi nevěříte.
V pohodě. Taky bych nevěřil.
Ale chtěl jsem vám říct, že vás zachráním, protože jste dobrej člověk,
a Ředitel musí najít někoho jinýho.
- Philipe? - Tady.
- Už něco máš? - Zatím nic.
Dnes jen dva potenciální hostitelé.
Prvního sejme náklaďák asi za hodinu a druhej zemře na ulici těsně předtím.
- Na těchto místech. - Dobře.
- Ty běž tam, já jdu sem. - A co přesně je naše mise?
Přivítat cestovatele 0014.
- 0014? To je nízký číslo. - Nepovídej.
- Proč posílá někoho tak důležitýho? - Doufám, že kvůli Marcy!
Hej.
Tady to je.
Pozor na pitnej režim.
Jo, ten jablečnej džus mě určitě zachrání.
Promiň, vím, že se snažíš pomoct.
- V pohodě. Nikdo nemá rád nemocnice. - Hej! To od vás není hezké.
Jak se cítíte?
Jsem… Jsem v pořádku. Jen unavená.
Můžu…
- Můžu už jít? - Obávám se, že ne.
Ještě uděláme pár testů
a vaše rezonance bohužel nevyšla.
- Co tím myslíte? - Že kdyby ty snímky odpovídaly,
sotva byste se mnou promluvila,
ale to nic, jen je potřeba zopakovat a pošlu vás přednostně. Nebojte se.
Všechno ostatní vypadá stabilně. Takže vám řeknu, jakmile bude termín, ano?
- Díky, pane doktore. - Za málo.
ZAZNAMENANÝ ČAS ÚMRTÍ
Pozor!
Sakra, Morrisone, mohls umřít!
- To je seznam potenciálních hostitelů? - Samozřejmě ne všichni se hodí.
- Takže všichni tihle lidi umřou? - Jo. Proč? Co se děje?
Tuhle osobu znám.
Sakra.
Nebyla to moje vina!
Trevore?
Trevore, kde jsi?
Trevore, co jsi sakra udělal?
Tak.
To by mělo stačit. Už minul čas vaší smrti.
- Cítíte se dobře? - Kromě toho samozřejmého nepohodlí.
Dobře.
Takže to nebylo nic zdravotního.
Tak jo…
- Co to je? - Teď vás vezmu zpátky.
- Hodíte se marod a zůstanete doma. - To není odpověď.
Tohle vám vymaže posledních 24 hodin paměti.
- Jako byste zaspala a tohle se nestalo. - A když odmítnu?
Je to součást toho, že vám zachráním život.
Navíc jsem vám prozradil spoustu věcí.
Fajn, ale co bude dál?
Omráčíš mě a potáhneš mě přes celý les?
Držíš se pořád za bok, jako by tě bolel.
Stehy.
Podstoupil jsem nedávno operaci. Jsem dárce orgánů.
No, auvajs!
Co kdybych šla po svých?
Nechceš ty stehy roztrhat a nebylo by snadné mě celou cestu nést.
Dobře. Ale nechám vám svázaný ruce.
Rozumím.
Jsi tam, šéfe?
Jo. Na mých ČVŠD zatím nic.
- Ty jsi měl štěstí? - Ne, nic.
Takže o kandidáta míň.
Ne, myslím tím, že se nic nestalo. Jeřáb to shodil na chodník.
Nikdo nezemřel. Nikdo nepřicestoval.
Byl to správnej čas?
Je možný, že záznam byl nepřesnej.
Některý sázky mi nevyšly,
- závody skončily jinak, než měly. - Co?
Proč jsi mi to neřekl?
Šlo jen o pár závodů.
Šéfe, upřímně, to asi není všechno.
Trevor možná zasáhl.
Proč si to myslíš?
Když jsem napsal všechny ty údaje na dveře…
jednoho z těch lidí poznal.
Grace Dayovou.
Ne. Trevor by neporušil protokol.
Sakra.
Dobře.
Najdi Trevora. Já se vrhnu na záložní plán pro Marcy.
- Musíme si promluvit. - Carly!
- Jaký milý překvapení. - Přestaň.
Přestaň? S čím jako?
Přestaň s tím, co děláš.
- S těma hrama. Nezaberou. - Fajn.
Jeffreyho mi nesebereš.
Nemusím ti ho brát, když mi ho sama prostě dáváš.
Zahráváš si se špatnou osobou!
Jeffrey je moje krev! Můj syn!
A myslím to smrtelně vážně, že…
Jsi ubožák.
- Cos to do prdele řekla? - Že jsi ubožák.
A brzy to uvidí i tvůj syn.
- Pozor na pusu. - Nebo co?
Víš, že si nezasloužíš být otcem. Jsi troska.
Proto se o něj starám, když někde lítáš?
Jo, někdo mi musel připomenout, že jsem žena.
Ty to totiž neumíš.
Víš, když stojíš takhle blízko, tak úplně cítím ten smrad selhání.
Chápu, o co se snažíš.
Kdy už pochopíš, že nejsem…
idiot?
Jestli sem zase přijdeš, seženu soudní zákaz.
Davide?
Přineseš mi ještě džus?
Jo, žádnej problém.
Díky.
Jen to zmáčkni, kdybys zatím něco potřebovala.
Lidi, dostaňte mě odsud.
Chtějí…
dělat další testy,
a když budu mít stejný výsledky MRI, budu testovací krysa, dokud neumřu.
Philipe, sežeň u nich mou složku, jo?
Máš ji mít.
Vydrž, Marcy.
Mám si promluvit s agentem Forbesem.
Forbes je můj parťák.
Nech to na mě. Díky, kámo.
- Pojďte dál, strážníku… - Boydová.
Boydová.
Musíte se tohoto zlozvyku zbavit.
Protokol 6. Stav nouze.
Naše doktorka je v nemocnici a její stav je možná na 21. století příliš.
Ředitel pošle pomoc, pokud má přežít.
Pomoc ale nedorazila a ona se zhoršuje.
- A ode mě chcete co? - Chci si půjčit doktora z vašeho týmu.
Ne.
Můžete se ho nejdřív zeptat, ať rozhodne sám?
Právě se stalo. Já jsem doktor.
I vůdce týmu?
Jo.
Přišli jsme o něj.
- Někdo to musel převzít. - Pak byste to měla chápat.
Snažíme se dělat vše, co je v našich silách,
abychom nikoho neztratili.
Jen ji prohlédněte. Víc nežádám.
- Haló? - Davide, potřebuju vaši pomoc.
Marcy musí pryč z nemocnice.
Je to dobrej nápad?
Nežádal bych to, kdyby to nebylo vážné.
No ale… doktoři a sestry k ní chodí každých pět minut.
- To zařídím. - Dobře. Chci pomoct,
ale sám jste říkal, že tady teď má být.
Situace se změnila.
Pokud ji doktoři budou dál testovat, přijde o krytí.
Její krytí je mi ukradený.
Ta práce je důležitá, Davide.
Řekla mi, že umírá.
A to já rozhodně nehodlám dopustit.
Mám plán, ale zvládnu ho jen s vaší pomocí.
Co mám udělat?
Musíte být v jejím pokoji přesně v 13:07.
- Zvládnete to? - Samozřejmě, co pak?
Buďte připravený.
Tak proč jste nešli do minulosti zastavit Hitlera a Stalina?
Miluju, jak přemýšlíte,
ale my se bohužel můžeme vrátit jen do moderního věku počítačů.
Potřebujeme totiž přesnej čas a polohu hostitelovy smrti. Ne odhad.
- Takže ty vlastně nejsi Trevor? - Ne.
Ten můj otřes mozku?
Moje vědomí nahradilo to jeho těsně před úderem, co by ho zabil.
Já ale přiznal porážku a tak jsme tu.
- Tak jsme tu. - Jo.
Grace, jste v pořádku? Grace?
Grace!
Dobře. Bože.
Dobře. Tak jo.
Grace!
Grace! Hej!
Zastavte! Grace!
- Grace! - 0115, přeskočilo ti?
Nesmíš měnit historii, jak se ti zlíbí!
- Ale já ji zachránil. Jak jste… - Telefonovala. GPS, rozpoznávání hlasu.
Super, krvácím.
Sotva pět minut a mý tělo už je poškozený.
Tak co?
Ťuk ťuk, Marcy. Je čas na magnetickou rezonanci.
Strašně moc se omlouvám.
- Vy jste ji zavraždila. - Mírni se.
Grace Dayová dnes zemřela. Nečil se, že jsem ti překazila hraní na boha.
Kandidáty nemáme brát po čase úmrtí.
Stalo se. Je to už navždy. Tak se s tím smiř.
Jste tu, abyste mě potrestala?
Ne, nepřišla jsem ti naplácat. Mám tu svou misi.
Pokud to zatracený auto nastartuju.
Co teď?
Lumbální punkce podomácku je dost neortodoxní,
ale zdá se, že pomohla zmírnit nitrolební tlak.
Co jste prováděli s mokem?
Dělala sérum ke stabilizaci hladiny neurotransmiterů.
Chytré. Proto jste naživu tak dlouho.
Ale víte, že to bylo jen zdržení.
Já vím.
Jistěže ano.
Vědět to celou dobu. Brutální.
Dobře. Dám vám stimulant neurotransmiteru, co jsem vyvinula na misi,
- měl by krátkodobě pomoct, ale… - Díky za názor.
Kéž by byl pozitivnější.
Co? To je všechno?
Víc dělat nemůžete?
Co třeba nanoroboti?
Existují lékařské týmy schopné úžasných věcí.
Jo, my víme. Ale musí je poslat Ředitel.
Mělo by to zabrat hned. V pořádku?
Děkuju.
- Kolik času má? - Moc ne.
Po té injekci se snad chvíli bude cítit normálně,
ale její neurony jsou pořád jako ohňostroj.
- Když ji Ředitel bude chtít zachránit… - Jo.
- Díky. - Není zač.
Spoj se s týmem.
Proč?
Protože je i mým úkolem najít 0014 a teď už by měli mít jeho souřadnice.
Ráno u nich byl posel.
Tak jim zavolej, tímhle, ať vás oba slyším.
Trevore, kde sakra jsi?
- Promiň, musel jsem to udělat. - Porušils protokol!
Cestovatel stejně dorazil.
Dobře. Probereme to potom.
Je to 0014?
Panebože! Oni ho ještě nenašli?
Jestli nedorazil po poslovi, zkuste dřívější souřadnice.
Proč máme přivítat někoho, kdo už je dávno tady?
S kým mluvím?
Říkejte mi Grace.
Máme stejnou misi, agente MacLarene, a týká se Marcy.
Na dnešek máme ještě jedny potenciální ČVŠD.
- Farmu za městem. - Je to ono?
Zjevně.
Pošlete souřadnice a sejdeme se tam.
Tak.
Philipe, vyrazte, až to půjde. Carly!
Jedeš se mnou.
Dělej, 014. Otevři sakra! Je to bezpečný!
- Jsem Ellis. Pryč z mýho pozemku! - Já ti neublížím.
- A on? - Toho si nevšímej! No tak. Nemáme čas.
Proč ti mám věřit?
Beze mě bys teď psal debilní prompty v provlhlým krytu
jako ten starej, nakvašenej bastard bez fantazie, kterým jsi.
027.
Ten tón poznám v každým století.
- Říkej mi Grace. - Taky se jdeš schovat?
- Částečně. Máš nachystanou obranu? - S tebou? Vždycky.
Dostavěl jsem to po krmení prasat.
- Mám prasata! - Dobře. Chci tvůj kód.
Proč myslíš, že ti ho dám?
A ty jsi?
Trevor.
Tváříš se, jako by ti zabili štěně, Trevore.
- Vážně? - Ona to s lidma moc neumí,
ale má srdce na správným místě, uvidíš.
Pojď dál.
Dobře, tak pojď. Šup dovnitř.
Tak jak jsi mě našla?
To můj tým. Brzy sem dorazí.
Tvoje posily.
014 potřebuje ochranu.
Vytvořil kód pro zadní vrátka, kterej se Frakce zoufale snaží získat.
Jaká frakce?
Skupina, co chce svrhnout Ředitele pomocí mého kódu.
- Já ho schovám tady, kde je k ničemu. - To není.
- K čemu ti bude v 21. století? - Chci někomu zachránit život.
Je to tak šokující?
- Ano. - Rozhodně.
Udělala jsem chybu, která se musí napravit.
Hacker se zlatým srdcem.
- Jste programátoři. - Ona je Ředitelův oblíbenec.
Jen když nejsi poblíž ty.
- Takže jak můj kód někoho zachrání? - Uvidíš.
Neboj. Zničím ho, jakmile bude hotovo.
Počkat. Ty ho chceš hned?
Chtěl jsem začít s večeří.
To může on. Víš, jak se připravuje jídlo?
Jo, jasně.
Tak si pohni. Nejedla jsem celý staletí.
Tady zvláštní agent Grant MacLaren. Nechte vzkaz.
Agente MacLarene, David Mailer.
Tam v nemocnici jsem fakt nasadil krk
a pár z těch lidí asi ještě potkám
a teď jen čekám na novinky o Marcy,
takže nebudu lhát…
jsem trochu naštvanej.
To neznamená, že nejsem ochotnej pomáhat, to jsem,
ale je něco jinýho někomu pomáhat a být někým využívanej.
Tak mi brnkněte.
Trevore?
Trevore.
Kdo je tam?
3468.
Poslali mě přivítat cestovatele 0014.
Tak teda…
vítej!
A ty! Vítej!
Tak co máme za misi?
To mi řekněte vy.
Právě jsme řekli. Naším úkolem bylo přivítat vás.
Tak to je mise splněna.
Máte hlad?
Váš kámoš vaří večeři, i když myslím, že vás čekal víc.
Jo, oni…
- Jsou na cestě. - Konečně. Kde je?
Vy budete Grace.
- Co se děje? - Máme tu plán, co si musíš poslechnout.
Jsou to programátoři.
Chtějí na tobě zkusit experimentální léčbu.
Jakou léčbu?
Prý by mohla napravit tvůj stav.
Stůl se sám neprostře, lidi.
Grace s tebou chce mluvit.
Tady, Marcy.
Řekli mi, že mi pomůžete.
Moc mě těší, Marcy.
Dej mi ještě chviličku. Už to budu mít.
A je to.
Posaď se.
Jak moc se vyznáš v teorii kvantového provázání?
Vím, že je to základ pro náš přenos vědomí.
A k tomu, aby se to stalo, musí dojít k zarovnání.
S nekompromisní přesností.
Když se netrefíme, zabijeme cestující vědomí.
Musíme si být stoprocentně jistí cílem.
To je skvělý, Marcy. Díky.
- Co to bylo? - Jen takovej kalibrační test.
Pojďme se najíst!
Nebyla jsem jen v programátorské skupině,
ale taky jsem vedla průzkum sociálních sítí.
Hledali jste hostitele?
Ano.
Díky prvotním úspěchům jsme si začali moc věřit,
takže když došlo na Marcy…
Co že je tohle?
- Mrkev. - Mrkev.
Tohle je špagetová dýně.
Můj hostitel má lednici plnou čehosi jménem slanina.
Když jsem zjistil, co to je, bulel jsem tak pět minut.
Celej ty.
Kde jsem skončila?
Jak jste se s Marcy sekli.
Jasně. Nedovedu vyjádřit, jak moc mě to mrzí, Marcy.
Chybovat je lidský. Chápu to.
Ale nechápeš, jak to hodlám napravit.
Ne. To ne.
Předělám a přepíšu tvůj původní upload tak,
abychom obešli poškozený oblasti hostitelskýho mozku.
Je to fakt geniální.
- Jak to, že nedojde ke ztrátě informací? - Dojde.
Jistěže ano.
Musela jsem je obětovat.
Přijdeš o nějaký vzpomínky a prožitky, ale lidská mysl je plná zbytečností.
- Ani nepoznáš rozdíl. - A co moje vzpomínky na 21. století?
No… tak z těch samozřejmě nic nezbyde.
K těm já neměla přístup, že?
Dívej se na to jako na restart originálu.
Restart? Co bude s jejím současným vědomím?
- To co vždycky. - Přepis.
Takže umře.
Bude to ona.
Dle každý rozumný definice to bude Marcy.
Jen ne…
tahle.
Měla jsem ti to říct.
Změnilo by to něco?
Ne.
Ohrozilo to někdy misi?
Myslím, že ne.
Tam u nás možná soukromí neexistuje, ale…
v 21. století ano, takže…
Díky.
A co bych to byl za kreténa, kdybych na tebe teď řval?
Po tom přenosu tě pořádně zasvětíme. Philip si všechno zapamatuje.
Ne. Všechno ne.
Já nejsem stejná, jako když jsem přišla.
Je jedno, jak dávno to bylo.
Mohly klidně uplynout staletí.
Svým způsobem to tak je.
Můžete jí popsat…
zážitky a mise a…
všechno, co vás napadne, do nejmenšího detailu, ale…
Nemůžete jí…
popsat…
Co?
- To je jedno. - Proč říkáš „jí“?
Protože to nebudu já.
Nebude si pamatovat…
nejdůležitější část toho, kým jsem teď.
Nebudu tu sedět a předstírat, že vím, co z nás dělá to, kým jsme.
Ale věřím, že je to víc než jen součet našich vzpomínek.
Jo, máš pravdu.
Nebudu ti lhát.
Jsi pro nás důležitá a nechci tě ztratit.
Já jsem prostě jen…
jeden z lidí v jednom z týmů.
Kterej sem ale přišel zachránit svět.
To nezapomínej.
Nebudu ti říkat, co máš dělat.
Tady ji máme.
- Co když do toho nepůjdu? - Cože?
Co když tu proceduru odmítnu?
Proč bys do toho nešla? Umřeš, hrozným způsobem.
- To nemůžu umřít podle svýho? - Ne.
Máš tušení, kolik úsilí mě to stálo?
Jsem za to vděčná, obdivuju to,
- ale ptám se, je to možnost? - Ne.
Já myslím, že je.
Máš zodpovědnost vůči velkýmu plánu.
Přísahala jsi.
Můžu prostě…
dostat trochu času, jít domů a popřemýšlet o tom?
Domů.
Potřebuju se s někým vidět, než se rozhodnu.
Fajn.
Děkuju.
Tak pojď. Odvezeme tě tam.
No…
to teda nešlo podle plánu.
Určitě je tu bezpečno?
- Přijal jsem opatření. - Dostatečný?
Taky mám brokovnici.
JDU DOMŮ.
HNED TAM BUDU.
Díky, že jste tu.
Teď fakt nechci být sama.
Jasně.
David bude brzy doma, tak půjdu k tomu čekání zatím udělat čaj.
Pomůžu ti.
Já jí taky pomůžu.
Co ti sakra řekla,
že vůbec uvažuješ o tom, nemít v týmu doktora?
Nic říkat nemusela. Vím, jak jí je.
Vážně?
Co se stalo s misí na prvním místě?
Potřebuje čas. Věřím, že rozhodne správně.
Neměl jsi jí dát na výběr.
Je to trochu složitější, Carly. Rozhlídni se.
Má v 21. století život.
My všichni.
Někteří z nás něco obětovali,
abychom udělali, co jsme sem přišli udělat.
Tady nejde o štěstí jednoho člověka.
Tak povídej.
O co tu jde?
Mám na tohle jedinečnej pohled.
V počátcích testování té technologie
moje mnohem mladší vědomí přenesli z mýho těla i zpátky.
To není úplně totéž.
- Zůstaly ti vzpomínky. - Je to dávno. Kdo by si to pamatoval?
Jde o to, že jsem to pak byl pořád já.
Necítil jsem změnu.
Ona taky nebude.
Ona?
Budeš stejná, Marcy.
Tak to pořád všichni tvrdí.
Já se na to dívám naprosto sobecky.
Prostě tě nechci ztratit.
Vím jen to…
že prvně musím mluvit s Davidem.
Já nevěděl, že máš někoho tak důležitýho.
Já taky ne.
Jasně, že mu nemůžu říct, co tu řeším, ale myslím…
že prostě…
si sednout a…
ZAZNAMENANÝ ČAS ÚMRTÍ
Marcy?
Marcy!
Ne!
- Marcy! Klid. - Jsme tvůj tým.
Tady být nemám.
My víme. Jsi v bezpečí.
Co se děje?
Tohle nejsou původní ČVŠD.
Cestovateli 3569…
vítej v 21. století.
Marcy?
- Agente MacLarene? - Zdravím, Davide.
Co se děje?
Díky bohu! Já se lekl, že se ti stalo něco hroznýho.
Ty musíš být David.
Prý jsme si blízcí.
Překlad titulků: Mgr. Růžena Svobodová