PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Pusťte mě!
Kde je můj manžel?
Nemůžeme ho tam nechat. Musíme se vrátit!
- Umlč ji, Marcy. - To nebude stačit.
Nesmí si nic z toho pamatovat.
Dřív či později musí dostat inhibitor HDAC2.
Cože? Kdo sakra jste? Pusťte mě!
- Pohneš si? Je silnější, než vypadá. - Už to bude.
- Můžeš aspoň zpomalit? - Média nás s tím místem nesmí spojovat.
- Kathryn, uvolněte se. - Odkud znáte moje jméno?
Dobře. Poslouchejte mě.
Můj manžel byl v tom letadle. Je u FBI.
Měl takové zařízení, to mě zachránilo a…
Teď snad bude ticho,
- než dojde na inhibitor. - Jak s ní vydrží?
Šéfe, jsi tam?
Mac tě nemůže slyšet.
Popravdě, síly při takovým nárazu nejde přežít.
Někdo asi nesouhlasí. Ti zdravotníci, co ho mají, byli naši.
Určitě.
Má pravdu. Museli vědět, kdy a kde letadlo spadne.
Ředitel musel poslat tým, co měl jeho a Bishopa oživit.
Zkus jeho mobil.
- Haló? - Kdo je to?
Vyřešte manželku a hned jeďte na základnu.
Žije?
Ukliďte si ten svůj bordel a pak probereme další kroky.
- Mám ji uložit do postele? - Nemusíš šeptat.
Křič, jak chceš, ale ona tě neuslyší. Zvlášť když jí dám tohle.
- Ty máš v tašce inhibitor paměti? - Jo.
Každej doktor má pro případ nouze pár dávek.
Co všechno zapomene?
Většinu včerejška.
Probudí se s hnusnou kocovinou.
Fajn. Vezmi i boty a pomoz Philipovi nachystat kulisy.
Ti si pěkně zařádili.
Kolik alkoholu potřebuješ, abys zapomněl celej den?
Nevím. Já používám jen heroin.
Řekněme, že hodně.
Složte zbraně. Nejsme hrozba.
Kdo jste?
Cestovatel D13.
D?
D jako doktor.
A v mém případě taky Derek.
Vás přece posílají jen státníkům.
Na naší první misi, ano.
Ale teď zachráníme každého, koho Ředitel řekne, po celém světě.
Už jsme s tím začali.
Dá se zachránit?
Když ho stabilizujeme, zastavíme krvácení, vyměníme či opravíme jeden či víc orgánů,
pokud tedy někdo z vás je vhodný a ochotný dárce.
Samozřejmě.
Pak možná ano.
Grante?
Grante!
KDE JSI?
V PRÁCI
CO SE VČERA STALO? KOLIK JSME VYPILI?
JÁ TAK MOC NE. ZATO TY JSI BYLA FAKT VE FORMĚ. JÁ A FORBES JSME…
Vypadá o moc líp než včera.
Navenek jo. To je ta jednodušší část.
Škody jsou uvnitř.
Jeho mozek, hlavní orgány. Jen stabilizace trvala celou noc.
Nevypadají, že by vůbec něco dělali.
Protože většinu práce odvedou nanotechnologie.
- Vážně? Grafenový? - Tak pokročilý, jaký znám.
Bez nich, s takovými zraněními…
Neměl by vůbec šanci.
Ale ani armáda nanorobotů nevyléčí vše.
No, já tohle vůbec nedávám
a musím zařídit pár věcí, takže…
Kam jdeš?
Na letiště.
Jestli neletěl, proč tam parkuje?
Jasně. Běž.
Dobře, 0115. Jste na řadě.
Já můžu, jestli můžete vy, Dereku.
Předpěstovali jsme ho na první úroveň, ale musí dorůst uvnitř.
Kde bude dorůstat? Musíte mě rozříznout?
Rozříznout? Ne.
Najde si cestu sám.
To mi moc hezky nezní.
A nebude to nic příjemného. Lehnout prosím.
Tohle bude fakt bolet.
JSI VENKU?
S KAT V BANCE. ASI NA DLOUHO.
Zapojím se.
Můžete, ale není to nutné.
Je to vůdce mého týmu. Nežádala jsem o svolení.
Platí se tady?
Pane, můžu vidět váš řidičský průkaz a registraci?
Jasně, to bych měl mít…
Jen… ho vyzvedávám pro kamaráda.
Aha.
Tady se píše, že to auto je registrované u FBI.
Tam ten kamarád pracuje.
Vystupte prosím, pane.
Nějaký problém? Mám jeho klíčky.
Grant MacLaren…
Jo, to jste si přečetl na registraci. Vystupte z auta!
Otočte se.
Omlouvám se, tohle nemůžu.
Můžete otevřít bránu prosím?
Přidávám nanoroboty 3. stupně.
Tohle jsem nikdy neviděl.
Jsi v pořádku?
Naprosto.
Zjistíme, jestli je třeba vyměnit slinivku.
Můžete odsávat?
Blížíme se ke konci.
Koupelny jsou hotový.
Kuchyň vypadá skvěle.
Tohle místo bude brzy vypadat jako domov.
Copak? Vysavač se rozbil?
Ne, to si nemyslím.
Jen jsem vysál něco pod gaučem.
Aha. Mám to.
Jejda.
Na mě nekoukej. Je to tvoje chyba, že tam jsou.
- Mám strach, že tu najdu i podprsenku. - Přestaň.
Potřebujeme víc krve.
Dojdu pro ni.
Vnímáš mě ještě?
Cože?
Jsi nějak ticho.
Přemýšlel jsem.
- Že už se nikdy nepokusíš o bodysurfing? - To taky.
Kdykoli jsem někde na dovolené,
začnu přemýšlet o tom, o kolik víc můžu dělat se životem.
Jako třeba?
Nevím.
Táta byl polda, já jsem teď u FBI.
Ježíši, tak malá představivost.
Ale ty miluješ FBI.
No, mám to rád.
A jsi v tom vážně dobrej.
To ti pořád tvrdím.
Možná jsi připravenej na novou výzvu, která nemusí souviset s prací.
Panebože, zase budeme diskutovat dítě.
- Mluvím snad o dítěti? - To je…
- Jsi toho plná! - Dost!
Máš to v očích. Ten pohled znám.
A sakra.
Píchli jsme. To nic.
Jak je na tom?
Zlomenina hrudní kosti…
hemotorax a plicní kontuze.
To je fuk. Ptám se… jak to vypadá?
Bude v pořádku?
Na to je moc brzy.
Sotva jsme začali.
Navíc… má problém se srdcem.
- Jakej? - Je poškozený.
Ani nanoroboti to neopraví.
Ředitel by je neposlal, kdyby neměl šanci.
Ředitel není neomylnej.
Ale je v nejlepších rukou, co znám. Ze všech století.
Tak jo.
Našel jsi to?
Jo, to je ono. Díky.
Jo.
Mrzí mě, že ti nemůžu pomoct.
Vždyť pomáháš.
Jo, beze mě bys zjevně byla ztracená.
To bych fakt byla, Grante.
Ahoj.
Právě mi volala policie.
Parkovací obsluha hlásí krádež auta. Poznávačka odpovídá Macovu SUV.
Vážně? Teď jsem mu psal.
Možná to ještě neví.
Tady zvláštní agent Grant MacLaren…
NAJÍT VŮZ
- Haló? - Ahoj, tady Walt. Mac je s tebou?
- Já myslela, že je s tebou. - Ne.
Asi informační šum.
Promiň to vyrušení.
Počkej…
NAČÍTÁM PALUBNÍ KAMERU
Nazdárek.
TISK OBRÁZKU
KDE JSI? NĚJAKEJ KLUK TI ŠLOHL AUTO.
Sakra.
Ahoj. Nevypadáš dobře.
Díky.
- Myslím to vážně. - To je mi jasný.
Měl by sis lehnout.
Lidi?
Co je, Philipe?
Máme problém.
- Potřebuju evakuovat. - Jak rychle?
Hned?
Dobře. Drž se. Jsem na cestě.
Musíš to říct doktorovi. Možná se něco děje.
Derekovi? To on mi řekl, že to bude bolet.
Můžou ti něco dát.
Trocha bolesti pro dobrou věc…
Spousta bolesti pro dobrou věc.
Jdi pomoct Philipovi. Já to zvládnu.
Roboti téměř opravili slinivku.
Fajn. Ale jestli nenapraví nervovou aktivitu, je jedno, že opravíme tělo.
Dobře. Teď je čas vystřelit. Jo?
Musíš stát nehnutě…
jak jen to jde. Jasný?
Jemně a stále stlačuj spoušť.
Výstřel by měl přijít skoro jako překvapení, jasný?
Dýchání by mělo být…
Překvapení!
Kat, zbraně musíš brát vážně.
- Já ti ukážu, jak jsem vážná. - A nemáš zvedat hlaveň.
Ty nemáš zvedat hlaveň!
Chtěla jsi to zkusit,
- ale jestli ne… - Ne, chci!
- Líbí se mi tu. Cítím nebezpečí. - Protože tu je.
- Teď do toho. - Dobře. Znovu.
Tak jo.
Zamířit.
A jemně…
stisknout spoušť.
- Panebože! Já vystřelila. - Tak ještě dvakrát.
Dobře.
No páni! Koukej na to!
Pět výstřelů a terč je naprosto nepoškozenej.
To je rekord.
- Asi nejsem ráda, že se mi to líbí. - Stalo se. Líbit se ti to nemusí.
Jsem ráda, že se mi líbíš ty.
Líbím se ti? Vážně? Na víc se nezmůžeš?
Vážně moc se mi líbíš?
Rád bych slyšel něco jinýho.
Chci tě?
To mě nenapadlo.
- Potřebuju? - To je ještě lepší.
Teď?
Jo. To je zatím nejlepší.
Potřebuju identifikaci podle tváře.
Tohle je ten, co odjel v Macově SUV.
Tohle udělám zdarma. To je Philip Pearson. Mac ho hledal před pár týdny.
- Určitě je to on? - Jo, Mac se kvůli němu dost vztekal.
Ten obličej jen tak nezapomenu. Je to Philip Pearson.
Začínám se bát, že budeme litovat, že nemáme děti.
Skutečně toho lituješ, nebo máš jen strach, že budeš?
Myslím, že jen ten strach.
A co ty?
Mám právo nevypovídat.
Grante, už jsme o tom nemluvili věky a stárneme.
To mi povídej.
Ale existujou nový technologie. Je úžasný, co teď dokážou.
A ty bys byl tak skvělej táta.
Myslím, že zapomínáš, jak těžký to pro nás bylo.
Myslíš pro mě.
Trvalo nám dost dlouho se z toho vyhrabat.
Já vím.
- A já teď dělám tak 60 hodin týdně. - Tak fajn, chápu to.
Já jen…
Mám strach, že když se to stane znovu…
Já vím. Já jen…
Já vím.
Přijdeš pozdě.
Jo.
Tady Beth.
Walte, Macovo SUV našli na parkovišti v boční uličce,
podezřelý tam nebyl.
- Přivezou ho? - To hned tak ne.
Nezvedal jsi telefon.
Kat, promiň, mám hodně práce.
Víš, kde je, Walte?
Ještě ne.
Není se mnou, není s tebou,
i když máme oba zprávy, který říkají opak.
Jasně.
Neprojdeme se?
Kdybychom panikařili, kdykoli se agent na pár hodin ztratí…
Já ale nechápu to lhaní.
Zatím může být důvodem cokoli. Víme jen, že mu ukradli SUV.
Počkej. Cože?
Jsem na místě. Kde jsi?
V uličce o jeden blok vedle.
Policie je blízko.
Dobře, už jedu.
Policie, západní dveře.
Bože.
Bože, omlouvám se.
Polila jsem se horkou kávou.
Překážím vám, že?
Promiňte.
Vydržte.
Díky.
MacLaren.
Rozumím.
Dobře. Budu tam.
Bezva. Jednomu to trvá věčnost.
Proč korporátní klienti vždycky vědí, který materiály nejsou na skladě?
Teď?
Všichni na palubu.
- Ale já si tě rezervovala předem. - Já vím.
Mrzí mě to.
Mrzí.
Co mám dělat?
Projednou nezvedat telefon.
A nechat si sebrat výplatu, co jen pokrývá všechno, co máme.
Máš pravdu.
Měla bych být ráda, že se mnou vůbec nějakej čas trávíš
- a že je o mě tak dobře postaráno. - Tak to nemyslím.
- Ale jo. Přesně tak to myslíš. - Kat…
Víš co, prostě jeď do práce.
Co čekáš…
To vysvětluje, proč jsme ztratili GPS.
Vidíš něco neobvyklýho?
Ne.
Aspoň tu nejsou stopy po boji.
Bože. To mě ani nenapadlo.
Pardon, profesionální deformace.
Víš, co je nejdivnější?
Není to tak úplně nečekaný.
Jak to myslíš?
Poslední dobou pochybuju o věcech,
který už jsem nepovažovala za nijak záhadný…
jako je můj manžel.
Proboha, Walte. Možná přicházím o rozum.
Možná nepřicházíš.
Sám jsem si pár věcí všiml.
Vážně?
Drobností. Třeba že mnohem líp střílí.
Dělá teď mnohem líp spoustu věcí.
Jo…
rozhodně ne squash.
Včera večer jsme…
Co? Co se stalo?
To je právě to. Já vlastně ani nevím.
Ráno jsem našla kuchyni v katastrofálním stavu.
Byla plná prázdných lahví, ale…
žádnej večírek si nevybavuju.
Běžně si spolu dáme sklenku vína nebo dvě, když se vrátí domů rozumně, ale…
ráno mi napsal, že jsem „byla fakt ve formě“.
- Umíš být zábavná, když si pár dáš. - Ale já si nevzpomínám ani na jednu!
Teda… ráno jsem se probudila s kocovinou,
ale v životě jsem se neopila tak, abych měla okno.
Rozhodně ne v úterý večer doma.
Jako by můj život sjel z kolejí, ale nic se nestalo.
Hele, možná jsi jen ve stresu.
Svezu tě k tvýmu autu.
Nechceš mě spíš odvézt do ústavu?
To by byla moc velká zajížďka.
Budou mě hledat. Budu hlídat Forbese.
Dobře, držte ho.
Dobře.
Svorky.
Podejte mi gázu.
Dochází nám čas. Musíme to udělat.
Skalpel.
Je čas.
Čas?
No tak, staříku, to dáš.
Začínám chápat, že čas je jako řeka.
Že můžeš do té řeky hodit ten největší kámen, co najdeš,
ale voda prostě jen projde kolem něj…
- Není to ideální, ale není na výběr. - …a pokračuje po proudu…
jako by ten kámen…
nikdy nebyl.
Je čas jít.
Co to děláš?
Jak to vypadá?
Ne. Nech to být.
Nevím, jak zdravý je to všechno tady nechávat.
Nechtěl jsi tu postýlku stavět, dokud se nenarodí. To mi taky vyčteš?
Ne! No tak!
Nech to být.
- Chci to udělat sama. - Máš odpočívat.
- Bože, odpočívání mám po krk. - Jen pár z těch věcí uklidím.
- Jestli chceš pomoct… - Proč?
Nezkusíme to znovu?
To bylo všechno?
Je po všem?
Pokaždý, když procházíš kolem…
zastavíš se ve dveřích a zíráš.
Jo, stejně jako předtím.
Podle mě to asi znamenalo něco jinýho,
- než jsi přišla o dítě. - Ne.
Než jsme my přišli o dítě.
Tohle není něco, co se stalo jen mně.
To máš teda pravdu.
Já skoro přišel i o tebe.
Celej den a noc jsem strávil v nemocničním pokoji sám…
a čekal jsem, jestli to přežiješ.
Bylo mi líto, že jsme přišli o dítě, ale jen pomyslet…
že přijdu o tebe, to bylo mnohem horší.
A promiň, jestli jsem sobeckej kretén, ale…
Jo.
Pár těch věcí uklidím.
Přece s námi komunikuje.
Když ani ty nevíš, kde je…
My se nijak nehlídáme. Taky často neví, kde lítám.
Ukradli mu auto a on nezvedá telefon.
Zjistíme, co se děje, jo?
Ozvu se ti, hned jak něco budu vědět.
Dobře?
- Díky. - V pohodě.
- Forbes. - Ahoj, tady Beth.
- Povídej. - Já…
Mám něco na Maca. Tohle budeš chtít vidět.
Dobře, jdu nahoru.
Kathryn?
Ano.
I ne.
Chápeš?
Tohle nejsou mé vzpomínky.
Ne.
Nejsem Grant MacLaren.
Ne.
I ano.
To byly jeho vzpomínky.
Jen ty nejjasnější úlomky….
roztříštěné a nesouvislé.
Sirotčí neurony mozku hostitele odříznuté od tebe.
Běžně bys k nim nikdy neměl přístup.
Proč teď ano?
Jsi velmi blízko smrti.
Cítím to.
Snažíme se tě zachránit.
Desítky tisíc nanorobotů pracují unisono,
aby opravily poškození tvé prefrontální kůry a zbytku těla.
Tvému vědomí byly tyto vzpomínky zpřístupněny coby útočiště.
- Ukaž mi další. - Už žádné nezbyly.
Tohle byly jeho poslední zbytky.
Tolik jsem tě miloval.
To on.
Jsou to jeho vzpomínky, ne tvoje.
Tak proč v tom nevidím rozdíl?
Svorkuju aortu.
Dobře, jdeme na to. Skalpel.
Tkáň vypadá normálně, ale fibriluje.
Přemístíme ji a nabijeme.
Ahoj. Koukni na mail.
- Co jsi našla? - Macova GPS data.
Nahráno do cloudu.
Kde všude jeho SUV bylo za poslední měsíc a půl.
- Označila jsem pár zajímavostí. - To je skvělý.
Mám složku Philipa Pearsona. Jeho právník je Ray Green.
Proč mě to nepřekvapuje?
A kdo koupil garáž u trati den poté, co klient vyhrál loterii?
MacLaren tam párkrát byl.
To je ono.
- Sakra. - Seženu povolení k prohlídce.
Musíme odsud!
Cože?
- Míří sem Macův parťák. - Víš, co tam s ním dělají?
- Mise má přednost. - Zastav ho.
Můžu hacknout systém, zpomalit to povolení,
na pár hodin ho zdržet, možná,
ale nakonec přijde!
Proč tyhle vzpomínky?
Mohly být náhodné…
nebo byly tak silné, že přežily tvůj příchod.
Co se děje?
Je čas jít.
A kam?
Uvidíme.
Jdeš se mnou?
Ne.
I ano.
- Nereaguje! - Znovu nabít.
Ustupte!
- Znovu! - Nabít!
Ustupte!
Tady zvláštní agent Grant MacLaren, nechte vzkaz.
Prokrista, Macu.
Haló?
Přejete si?
Hledám Philipa Pearsona.
- Koho? - Pearsona. Je tu.
A vy jste?
Zvláštní agent Forbes.
FBI.
Tak to chci vidět povolení.
Řekni mi znovu, proč tě nemám sebrat.
Víš proč. Jsem hacker. Jak to mám dělat ve vězení?
Macu?
Podívej, co jsi provedl.
Co se děje?
Někdo potřebuje připomenout dynamiku našeho pracovního vztahu.
Co, ty s tím klukem děláš?
Ne. On dělá pro mě. To je rozdíl, kterej mu zřejmě unikl.
Chtěl jsem ti ukázat, jak jsi zranitelnej.
Sklapni.
Pan Pearson je jeden z mých tajných informátorů
v případu hackování, co jsem dělal.
Slíbil jsem, že ho vyřadím ze systému, pokud přestane porušovat zákon.
Dokázal jsem, že ti můžu ukrást auto, nebo ne?
Ani nemáš řidičák.
To si umím zařídit.
Prý když může můj život hacknout on, tak i ti zlí.
- Říkám ti, že nemáte dobrý zabezpečení. - Dobře, to už stačí.
Díky za tip na to auto, Walte. Nebylo těžký přijít na to, kdo to udělal.
Proč jsi mi nezavolal?
- Nedostals ty zprávy? - Ne.
Psal jsem ti tak třikrát.
Pardon, hoši.
Nedostal je. Byly přesměrovaný.
Další důkaz.
Musím odvolat kavalérii.
- Všichni tě hledají. - Co?
Zmizel jsi a ukradli ti auto.
- Ježíši. Slyšíš to? - Dělal jsem ti laskavost!
Jak to, že to nechápete? Vaše zabezpečení je k hovnu!
Vy to asi máte stejně. Má cena je fakt příznivá.
Kdybys nebyl jeho…
Promiň, o tomhle jsem nevěděl.
Hele, mám i lepší práci,
- než tě nahánět po městě. - Vynahradím ti to.
Se mnou si hlavu nedělej.
Zavolej svojí ženě.
Walte!
Tvá cena je fakt příznivá?
Improvizoval jsem!
- Ale asi to vyšlo. - Málem jsem omdlel.
Toho už bylo dost.
Roboty čeká ještě pár hodin práce. Máte ležet.
Takže si mám vzít den volna?
Pokud se chcete vyhnout vnějším jizvám,
musíte odpočívat nejméně dvě hodiny.
A žádný sex v následujících 36 hodinách,
dokud roboti neopustí tělo.
No, zkusím se udržet.
- Děkuju. - Rádo se stalo.
A co takhle nějakej nanobonbonek pro mě?
Roboti jen na příkaz. Je mi líto.
- Zítra mám školu, Dereku! - To máte kliku.
My poletíme přes celý svět zachránit vražedného diktátora.
Proč to děláte?
Nejspíš je lepší než alternativa.
- Bylo mi ctí s vámi pracovat, 3569. - Nápodobně.
Odpočiňte si.
A chtěl jsem říct, že kdybychom vám mohli pomoct…
Jo, v pořádku.
Chápu to.
Dejte na sebe pozor.
Kat?
Haló?
Kat?
Jsi doma?
Tady jsi. Zkoušel jsem tvůj mobil.
Já ho vypnula. Teď víš, jaký to je.
Já vím, promiň.
Nutil mě zjišťovat, jestli jsi naživu, nebo mrtvej,
a z toho jsem šílela, tak jsem ho vypnula.
A začalo se mi to líbit, tak jsem ho tak nechala.
Je to vlastně vtipná historka.
Můj informátor mi ukradl auto.
- Hacknul mi mobil… - Řekneš mi to zítra.
Určitě je to zajímavej příběh, ale teď jsem unavená a chci se vykoupat.
Nemám ti…
umýt záda, nebo…
Překlad titulků: Mgr. Růžena Svobodová