PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tati?
ZAZNAMENANÝ ČAS ÚMRTÍ
Tati! Prosím zastav!
Tati! Zastav!
Tati! Zastav! Děsíš mě!
Tati! Zastav! Prosím!
Tati!
Tati, zastav! Zastav!
Tati, zastav!
Tati, zastav prosím!
Vítejte v jednadvacátém. Jsem cestovatel 3468.
- 3117. - 3890.
3892.
Co se děje?
Selhání.
Sakra.
Ahoj, já jsem Grant.
Jak se jmenuješ?
Charlotte.
Charlotte, neboj se. Jsem policista.
Ne, vážně. Jsem. Vidíš?
Píše se tam FBI.
To je jako policie. Dokonce lepší!
Já a mí přátelé si musíme promluvit
s tvými rodiči a bratrem o tom, co se stalo.
Proč to dělal?
- Proč jsi to dělal? - Jsi naštvaná. Taky bych byl.
Jen nás nech… promluvit si s nimi a všechno bude v pořádku, slibuju.
Zlato, máš tu poblíž příbuzné?
Deset kiláků odtud.
- Babička, matčina strana. - Vaše.
- Hodím tě k ní, ano? - Chci jet s mámou.
Pojedeš s tím pánem, Charlotte.
Za pár dní se vrátíme a zase budeme rodina.
Dobře, tamto je moje auto.To černé. Počkáš tam na mě?
Auto jelo rychle. Možná se uvnitř pohybovala.
Bylo těžký určit Č.V.Š.D.
To už je fuk, stalo se. Postarám se o ni.
Kdo je váš historik?
To měla být ona.
Tohle vám na přežití nestačí. Vsaďte na jméno Non-Event Horizon.
Koňské dostihy. Zítra. Najděte si to.
Tohle je to zařízení. Ať je ve vzpřímené poloze.
Co s ní uděláš?
Odvezu ji a vysvětlím, že se máma s tátou vrátí po misi.
Samozřejmě nezmíním tu misi,
která je za 48 hodin, a máte o jednoho člena míň.
- Přizpůsobíte se? - Bez obav.
Běž. My je zasvětíme.
Fajn. Prozatím protokol 5.
Dobře, šéfe. Hotovo.
Mají sázky od dnešního rána.
Říkám si, ke kolika selháním už došlo.
V první vlně to bylo víc než 30 %.
- Páni! To mi neřekli. - Jo. Mně taky ne.
I tak bys šla dobrovolně?
Nejspíš.
Když se zamyslíš, jakou jinou možnost…
Carly?
Trevore…
Jsem tady.
Jsi v pořádku?
Bože…
moje hlava.
Otřes mozku.
Vidíš, jestli Marcy dýchá? Nevidím její obličej.
Pomalu a mělce.
Philipe?
Philipe!
Co víme?
Nevíme, kde jsme…
ani jak dlouho nebo kdo nás unesl.
Ale je to aspoň pár hodin.
Mám sucho v ústech.
Asi nás nikdo nesleduje ani neposlouchá.
- Ale není to jistý. - Vyřízli mi komunikátor. Cítím to!
Jo, mně taky.
Už musím zarazit ty rány do hlavy. Mám okno.
Kde je šéf?
MacLaren byl na cestě k té babičce.
Takže nebyl s námi, když nás unesli.
Dobrý. Je šance, že nás najde před misí.
Tak to by měl pohnout.
Invalidní vozík?
Ať je to kdokoli, chce nás přesouvat.
Tak to nevím.
Dávají nám nitrožilně tekutiny.
Asi si tu chvíli posedíme.
A už je to spousta let, co jsem tohle cítil, ale…
je to dost nezaměnitelný.
Katetr.
Bože.
- Tak tohle to je? - Ano, madam.
Udělej mi laskavost.
Neříkej žádný dvojsmysly. Mohlo by mě to pěkně bolet.
- To jsou vtipy. - Myslím to vážně!
Pro 17letýho je to výchozí nastavení.
Hele, kdo přišel do práce.
Ahoj. Já myslel, že jedeš do Olympie.
Něco mě zdrželo.
Kdes byl ráno?
Kathryn…
Vezl jsem starožitnou židli klientovi. Jí se nevešla do auta.
- O co jsem přišel? - Víš, na soudu je vtipný,
že když jeden prošvihneš, další je třeba za měsíc. Nebo za rok.
- To bylo dneska… - Klid, šel jsem zas já.
- Byl to tvůj případ. - Promiň, kámo.
Neomlouvej se mi.
Čeká tě pěkně naštvanej prokurátor.
Zdravím, pane.
Přeslechl jsem vaše jméno.
Byl jsem v bezvědomí.
Jsem Trevor.
Mám takovej problém.
Zítra mám test ze zeměpisu, na kterej se musím naučit.
Hlavní města, státy…
Bude to možný?
Protože budu mít asi zase zaracha, když to nedám.
Víte, co to znamená?
Koukat celý hodiny na golf s Garym!
To mi nedělejte.
Kam ho vezeš?
Hej, čuráku!
Ptám se, kam ho vezeš!
Sbohem.
Vím, že to odporuje tvým instinktům,
ale neplýtvej energií na snahu uvolnit ta pouta. To se nestane.
Haló?
Marce?
Ahoj. To jsem já.
Já myslel, že se vrátíš domů dřív, na večeři a…
nemohl jsem se rozhodnout, co uvařit, tak jsem koupil ingredience na…
dvě různý večeře a…
jen mě zajímalo, co bys…
Co by sis dneska dala, tak…
Jedna možnost by bylo…
pečený kuře se zeleninou a to druhý je spíš…
Je to taková věc s těstovinama, co dělám…
A teď s tebou mluvím, jako bys to zvedla.
Nevím, proč to dělám. To je…
To je divný. Takže mi zavolej nebo se uvidíme, až se vrátíš.
Snad brzy. Dobře.
Začnu péct to kuře.
Pokud nechceš těstoviny. V tom případě zavolej. Tady David.
A dělám to zas. Ahoj.
Jsme tady, Marcy.
Jak zlý to je?
Moje hlava a krk.
Nejspíš… jen hyperflexe z toho nárazu.
Tohle je…
- nejhorší nemocnice na světě nebo… - Unesli nás.
Zjevně jsem se pozvracela.
Tuší někdo kdy?
Nejspíš před příjezdem sem.
Teď už to nesmrdí tak zle.
Promiňte.
Ten smrad tady se moc nezlepší.
- Byl tu jeden věznitel. - Před nějakou dobou odvezl Philipa.
Nic neřekl. Víc nevíme.
Jen že nás chtějí udržet naživu aspoň chvíli. Dali nám kapačky.
Jak dlouho jsem byla mimo?
O pár hodin dýl než my.
Nebuďte takovej, pane Obře!
Vyberte mě!
Vyberte si místo ní mě! Pěkně prosím!
No tak!
KOMU JSI TO ŘEKLA?
Co? To mám jako odpovědět?
KOMU JSI TO ŘEKLA?
Komu jsem řekla co?
Tomu nerozumím.
ZNÁŠ TOHO ČLOVĚKA?
Ne. Nikdy jsem ho neviděla.
Ne.
To je otec mého dítěte a je to policista.
Takže být vámi, tak…
Z JAKÉ DOBY JSI?
Nechápu otázku.
JAKÉ JSOU PROTOKOLY?
Netuším, o čem to mluvíte.
S kým mluvím?
Proč se mi neukážete?
CO JE TVŮJ OBOR?
Podívejte.
Já se celej den jen starám o syna.
Můj obor jsou těstoviny se sýrem.
JAK SE TVŮJ SYN JMENUJE?
JE TO TVŮJ SYN?
Dnes je s otcem.
Neubližujte mu! Neopovažujte se mu ublížit!
Jestli tomu dítěti…
nějakým způsobem ublížíte…
tak si vás najdu…
ať jste kdokoli…
ať jste z jakékoli doby…
a zabiju vás.
Z JAKÉ DOBY JSI?
BUDOVA FEDERÁLNÍHO ÚŘADU
Zdravím.
Promiňte, někdo vás chce vidět.
- David Mailer. - Kdo?
Řekl: „Kamarád Marcy.“
Můžu ho poslat pryč,
- ale vypadal, že vás zná. - Ne… Pošli ho sem.
David Mailer, pane.
- Díky, Beth. - Ahoj. David Mailer.
To zrovna… řekla.
Tak tohle je ústředí FBI?
Je to jen místní oddělení. Jak jste…
Adresa byla na té…
vizitce od vás.
Ode mě?
Jo, strčil jste mi ji pod dveře, když jsem byl pryč.
Ten den jsme spolu telefonovali. Nevzpomínáte si.
Ne. Odkud mám znát tuhle Marcy?
Tak nějak vím, že s vámi pracuje, takže…
To samozřejmě nemůžu potvrdit ani popřít.
Což je v pohodě, chápu to a vím, že děláte něco důležitého…
Fakt mě nezmínila?
Účelem téhle návštěvy je…
Marcy se včera nevrátila domů.
Ne domů jakože domů.
Ona… Bydlí u mě platonicky, ale čekal jsem ji na večeři.
Kdy jste ji viděl naposled?
Včera ráno, když odcházela.
Beztak má jen s FBI nějakou tajnou…
lékařskou misi, ale měl jsem strach a chtěl jsem se vás zeptat…
Dobře. Podívám se na to.
Nechte svoje číslo u Beth a já zavolám, až něco zjistím.
- Vy taky nevíte, kde je? - Beth? Napíšeš si číslo pana Mailera?
Marcy, tady MacLaren.
Carly?
Trevore? Philipe?
Sakra!
Teď vydechni.
Vnímej to ticho mezi nádechy.
Tlukot svého srdce v hrudi.
Stálý jako reaktor pod ním.
Co dává světlo.
Teplo.
Čas.
- Philipe! - Díky bohu!
Já myslel, že jsem sám.
Vážně si to vezmu osobně, jestli nebudu další na řadě já.
Hej, viděl jsi Carly? Prostě ji odvezli.
Probral jsem se v prázdný místnosti a přivezli mě sem.
Ani nevím, jak dlouho jsem tam byl. Hodiny?
- Počkat, jsi zraněnej? - Díky Johnu Hetrickovi ne.
Vynálezce airbagů. 1952.
Ale mám jiný bolesti.
- Absťák. - Zatím vydržím maximálně 18 hodin,
aniž bych si dal dávku.
A můžu vám říct, aniž bych se díval na hodiny…
že se k tomu počtu blížíme.
Tohle není ten typ odvykačky, kde jsem čekal, že skončím.
Marcy a já jsme meditovali.
Taky bys měl.
Tak to nehrozí.
Věř mi, Philipe.
Pomůže to.
Slibuju.
Teď vydechněte.
Chtěl jste, ať ty samé lidi smažu z podezřelých.
A teď se vypařili.
Jeden z nich možná zmizel. Tak prosím.
Zadám ten příkaz, ale ani ve vyhledávání dle tváří se asi nic neukáže.
- Trochu optimismu, jo? - Jasně. S optimismem budu čekat stížnost,
že plýtvám časem bezpečnostní agentury na to, cos prohlásil za falešný poplach.
Ježíši, Davide, co tu děláte?
Čekám, jestli už něco nemáte.
Za těch 11 minut, co jste odešel z mé kanceláře? Ne.
- Zapojil jsem nástroje. - Jako třeba?
Pokud se Marcy objeví prakticky kdekoli, kde je bezpečnostní kamera,
- zjistíme její polohu. - Bezva. Jak můžu pomoct?
Můžete jít domů.
Bože, jste jako ona. Můžete toho nechat?
Víte co? Já pomůžu, ať chcete nebo ne.
- Co říkáte? - To za mnou jako pojedete na kole?
Aha! Takže vám o mně říkala.
Prozradil jste se. Víte, že mám kolo.
Máte pravou nohavici zastrčenou v ponožce. Věřil jsem, že to má dobrý důvod.
Fajn, chápu. Nemám na to. Ale pamatujte si tohle.
Marcy je pro mě moc důležitá.
Když ji najdu, zavolám.
Nebo ještě líp… prostě se vrátí domů.
A když se neozvete do… kdy? Do pěti…
Mám pocit, že další misi nestihneme.
To je teď to poslední, co mě zajímá.
- No tak, Philipe. Ty jsi přece silnější. - Ty nemáš ponětí, jaký to je, tak proč…
Nevidím.
Já nevidím!
Vážně?
Vy… Vy mě tu zase necháte?
Kolik jich je. Co udělali?
Jen ten, kterýho už znáte.
Byla tam stará televize v otevřeným prostoru. Něco jako skladiště.
- V téhle budově? - Určitě.
A pak mi dávali otázky.
Jen slova v televizi.
„Z jaké doby jsi?“
Sakra.
Vědí to.
Ne. Nemají co vědět.
- Očividně něco vědí. - Mají Jeffreyho.
- Cože? - Mýho syna.
Ukázali mi ho.
V té televizi. Mají ho.
Viděla jsem ho.
Lidi?
Co to dělá?
Dává ti něco do kapačky.
Co…
Já…
To je fuk.
Ne. Ne! Přestaňte. To je moc! Ne, předávkujete ho! Dost!
To je dobrý. Tohle jsem potřeboval.
Tohle množství ti zpomalí dech a tep na nebezpečnou úroveň.
- Philipe? Musíš zůstat při vědomí, ano? - Já jsem.
Philipe, zůstaň vzhůru.
Philipe! Poslouchej Marcy!
Já tě slyším.
- Já… - Philipe.
Philipe. Ne! Philipe!
Carly, ať zůstane vzhůru!
Philipe, zůstaň vzhůru, jasný?
Zkusíme to znovu. Slyšíte mě někdo?
Mluvte se mnou, lidi.
Haló?
Z JAKÉ DOBY JSI?
Jsem Marcy Wartonová.
Pracuju v knihovně.
Nevím, proč tady jsem. Nic jsem neprovedla.
Haló?
Marcy! Ano.
Díky bohu. Měl jsem strach. Panikařil jsem.
Ne. Ne, jasný. Jo. Jako hrob.
Jo, jasně. Máš práci. Dobře. Tak až přijdeš, budu tady.
Jo, dobře. Dáme si to kuře.
Jo, kuře zní dobře. Nemůžu se dočkat. Dobře.
Jo. Tak čau.
VÍ TO?
Philipe.
Philipe, nemáš povolení spát!
Na něco jsme se ptali.
Jsem pořád tady.
- To je dobře. Dobře. - Mluv s náma.
Vyprávěj nám o svých rodičích. Kde bydlí?
Jo. Nikdy o nich nemluvíš.
Jak se jmenuje máma?
2144.
- Zůstaň tady a teď. - Pamatujete si chuť vody?
Recyklovaná tolikrát, že už nikdy nebude čistá?
Drž hubu!
- To nebyl heroin. - Ale je.
Nebo aspoň to první jo.
A já jsem za to vděčnej víc, než chci přiznat,
ale to druhý bylo něco jinýho.
Něco, co podle mě…
zabírá jen na někoho, koho modifikovali,
- aby byl historikem. - Co?
Paměť…
se na mě valí jak potopa.
Jako přílivová vlna po pádu Helia.
Nemůžu přestat.
- Topím se v ní! - Zhluboka se nadechni…
- a poslouchej můj hlas. - Tohle nepřehlušíš.
Vzpomínáte si na tu kovovou chuť vzduchu?
Na smrad z 20 000 lidí
namačkaných v krytu navrženým pro půlku toho počtu?
Nemluv o minulosti.
- Chceš říct o budoucnosti. - Chci říct o ničem.
Pamatujete, jak zazvonil budík
přesně ve chvíli, když se zhroutil strop v krytu 41?
Bylo to přesně v 6:00.
Skoro jako by šlo o příčinu a následek.
Budík zazvonil a všechny vzbudil jen zlomek vteřiny před tím, než zemřeli.
Pamatuju, že jsem si jako dítě myslel…
„To je tak nefér.“
Philipe, buď zticha.
Nejsem si jistej, že to dokážu.
Philipe.
- Philipe, dokážeš to. - Zkusím to.
Philipe?
Pokusím se. Pokusím se.
- Philipe! - Pokusím se…
Philipe?
Philipe!
Philipe?
Philipe!
Kde jste, lidi?
„Žádný plán nepřežije setkání…“
„Plány jsou k ničemu.“ „Plánujete selhání.“
„Plánování je nutnost.“ Franklin.
„Pokud selžete v plánování, plánujete selhání.“
Benjamin Franklin.
JAKÝ MÁTE PLÁN?
„Žádný plán…
nepřežije setkání s nepřítelem.“
Helmuth von Moltke.
CO JE VAŠÍM ÚKOLEM?
„Mým úkolem…
není v životě jen přežívat,
ale taky vzkvétat
a dělat to s nadšením…
Nadšením, soucitem…
Soucitem, humorem a stylem!“
Maya Angelouová.
„Tak takhle končí svět.
…končí svět.
Tak takhle končí svět.
Tak takhle…
končí…
svět.
…končí svět!
Tak takhle končí svět.“
JAK SKONČÍ SVĚT?
„Nebouchne to…
ale jen zakňourá.“
T… S…
Eliot!
CO JE KRYT 41?
- Poslala jsem tu adresu. - Aspoň mám kde začít.
Co tísňová volání? Nějaký záznam?
Nic. Obvolala jsem snad všechny pohotovosti v Pacific Northwest.
- Vážně nemám zavolat Forbese? - Ne, sám toho má dost.
Fajn. Já jen že chtěl, abych hlásila…
Řekl jsem ne, Beth. Kolikrát to sakra musím říct?
Promiň. Mám blbej den.
No, teď ho máme všichni.
Dej vědět, kdyby se něco objevilo.
Dobře.
Tak pojď!
No tak! Jo! Konečně!
Fakt jsem se moc těšil, Obře.
Strašně moc děkuju.
Nesnáším, když mě vyberou jako posledního, víš?
Šílím z toho.
Ty to určitě chápeš.
Hned jsem tu!
No bezva!
Nákladní výtah.
Hustej bourák.
Jedeme nahoru, nebo dolů?
Hádám, že dolů.
Nahoru? Ty parchante! Dostals mě!
Přejete si?
Zvláštní agent Grant MacLaren, FBI.
Hledám stříbrnou dodávku. Přivezli ji sem včera odpoledne.
Tu, co ji sestřelil ten Peterbilt?
Sestřelil ji…
Jistě. Ukažte mi ji.
- Tak FBI teď dělá dopravní nehody? - Ne.
Tak o co jde?
O to, že mi ukážete dodávku bez dotazů.
No jo, fajn.
Tady je. Totálně na odpis.
Byl někdo z pasažérů vážně raněný?
Zprávu o nehodě nemáme.
Airbagy se nafoukly, to říct můžu.
- Dobře. Děkuji vám. - Co otisky nebo zkusit to modrý světlo?
Dejte pokoj.
Páni! Tady je to skvělý.
Pěknej, velkej prostor a denní světlo.
Pěkně velká a stará telka.
Tipuju
konec devadesátek.
Ty placatý jsou těžký, co?
Pro tebe asi ne. Tobě ani nemusí pomáhat kámoši.
Máš kámoše, že jo?
Je to vláda, nebo děláš pro soukromej sektor?
Páni, otázka na televizi! To je super.
Jako ta show, co máma sleduje po večeři.
Víš, většina lidí se ptá: „Odkud jsi?“
Ale nechci urážet, možná to není jejich mateřština.
Třeba se upsali, že?
PROČ JSI TADY?
To je náhoda! To jsem se chtěl zrovna zeptat já vás, ale…
jak říká náš učitel ZSV: „Proč jsme tady?“ No ne?
KOLIK TI JE?
Hádejte.
Tak jo, technicky mi v říjnu bude 18, ale jsem tak trochu stará duše.
Co ty, Obře? Kdy máš narozky?
Když jsem byl quarterback, měli jsme za úkol vyhrát ve skupině.
Tys určitě taky hrál fotbal, Obře.
I když…
hluchej…
a němej, jako jsi ty, by neslyšel, že hra začala…
že?
Zas pokecáme, kámo!
Co jsi jim řekl?
Mám je přesně tam, kde chci.
Promiňte.
Strážník Boydová?
- Máte chvilku? - Jasně.
Omluvte mě.
- Co ta… - Kamera nejede.
Co tady sakra chcete?
Snad jsem posledně jasně řekla, že nemáte…
Seru na protokol 6. Můj tým zmizel.
- Kdy? - Včera ráno.
Zřejmě. Já to vím jen chvíli. Všichni pryč!
Komunikace ani lokátory nefungují. GPS taky nic.
- Co hluboký web? - Tam jsem se díval prvně!
Ani stopa. Jako by se vypařili.
FBI má mnohem víc zdrojů než já.
- Zkouším rozpoznávání tváří přes NSA. - To potrvá. A třeba bez výsledku.
Já vím! Ale co mám dělat?
Už jednou byli označení za podezřelé. Mým předchozím já.
Našel jsem jejich auto u odtahovky.
Sestřelil je nějakej Vanderbilt či co.
Tam hádám stopy končí.
Dobře, musíte zvážit možnost, že byli vymazáni z rovnice.
Jaké rovnice?
Ředitelovy.
Celé týmy, se kterými jsem měla pracovat,
občas prostě zmizely.
Nejspíš je odrovnal jiný tým, co k tomu měl pokyny.
Oba dobře víme, že budoucnost stojí nade vším.
Když Ředitel neschválí, co děláme, rozhodne podle toho.
Proč oni? Já zodpovídám za tým.
Jak moc jste to posrali? Možná jste na řadě.
Tomu nevěřím.
Co ode mě chcete?
Můj tým je pověřen misí,
která vyžaduje minimálně šest lidí.
- Kdy? - Dnes večer.
Takže chcete pomoc mého týmu?
- Mise na prvním místě. - Mise není, vám to jen nedošlo.
- Díky za pomoc. - Počkejte.
Najděte pořádnou stopu…
a pomůžu vám hledat, ano? Pomůžu.
- Ale jestli mám pravdu a Ředitel… - Já vím.
Snad se mýlím.
CO JE TVŮJ OBOR?
Mučení nefunguje, lidi.
To je dokázaný.
Ať už jste kdokoli, informace, co myslíte, že získáte…
nemají skoro žádnou cenu.
KDO JE TO?
Philip.
Jmenuje se Philip.
Byl se mnou v autě, když…
Z JAKÉ DOBY JSI?
Nechápu tu otázku.
Jestli se ptáte, kolik mi…
Ne!
Kde je zbytek vašeho týmu?
Pohřešuje se! Musíme misi zrušit.
- Co všichni ti lidé? - Doufal jsem,
- že Ředitel pošle náhradní tým, ale… - Třeba je jiná možnost.
Ne, zapomeňte. Mise zrušena. Ředitel má alternativu. Musíme tomu věřit.
Upřímnou soustrast.
Ještě jsem to nevzdal.
Tu misi nemůžou zvládnout v tak malým počtu.
Všichni ti lidi umřou.
Už se stalo.
Nezabránili jsme tomu.
Jen doufejme, že šéf není někde ve stejný situaci.
Mám nápad, co by to mohl ukončit,
pokud se znovu najde příležitost.
Ale chci, aby rozhodli všichni.
Možná si tím nepomůžeme.
Jdi do toho.
- Jak? - Zkusíš mi to rozmluvit.
Proč?
Je to šílený.
Marcy!
Philipe? Ty žiješ?
Viděla jsem tě umřít. Ukázali mi to.
- Ne, jsem tady. - Ne, v televizi. Oni…
tě střelili do hrudníku.
Ne, Marcy, je přímo před tebou.
Marcy…
- koukni se na mě. - Byl jsi stejně oblečenej, shrbenej…
- To je dobře. - Cože? Jak to?
Zamysli se.
Nejspíš ani nemají Carlyno dítě!
Jen mačkají knoflíky a koukají, co se stane.
Nevím, kdo jsou, ale tohle nám dá aspoň nějakou moc.
Žádnou moc nemáme.
Prosím.
Než ho odvezeš, mohl bys…
Vydrž!
AKTIVITA V SÍTI
SHODA
SOUŘADNICE ADRESA
VICTORIA BOYDOVÁ
Ježíši Kriste!
Žije.
- Mrtvý už hodiny. - Dostaneme je ven.
Najděte klíč! Zkuste kapsy!
- Mám ho! - Jo?
Carly!
Carly.
V bezvědomí, ale má silný puls.
To jsem já. Jsem tu.
Jdeš pozdě.
To už se nestane.
Dostanu vás ven, ano?
Kolik dní?
Tři.
Musela jsem to ukončit.
Co to mělo být? Proč to udělal?
To neudělal on. Byl jen poskok.
Nevíme, kdo to byl.
- Dostanu vás odsud. - Počkej. A co mise?
Ne, zrušil jsem to. Bez vás bych to nedokázal. Nešlo to.
Co? Co se děje?
Co když jim šlo právě o tohle?
Překlad titulků: Mgr. Růžena Svobodová