EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Carly, jag genomgår en medicinsk behandling idag.
Kan du komma till David Mailers bostad prick 16.00? Det är viktigt.
Jag kommer. Är allt bra?
Det ordnar sig. Tack.
-Han tror att du inte gillar honom. -Vem bryr sig?
-Han bryr sig. -Han får väl skärpa sig.
-Anna, du fattar nog inte. -Vad är det jag inte fattar?
Bree?
Anna Hamilton? Jag är FBI-agent Hall.
-Du måste följa med mig. -Vad hände med mina kompisar?
-Allt ordnar sig om du sätter dig i bilen. -Säg varför.
Nej!
Anna?
"Var...
Var kommer...
...du att vara?
Vad kommer du...
...att bli?"
Jättebra.
-Vill du läsa nästa mening? -Nej.
Kom igen, det fixar du.
Imorgon.
Du säger alltid imorgon. Jag är här nu, så försök.
-Marcy, min vän, dags att sätta fart. -Hon har sin lässtund.
Han väntar på henne, hon har sin behandling. Kom igen.
-Jag sa att hon skulle slippa idag. -Det borde du inte ha sagt.
Jag vill inte ha behandling.
-Jag vill inte... Nej! -Då släpar jag dit dig.
Hon är en människa, visa hänsyn.
Gör ditt jobb om du vill behålla det.
Jag vill inte!
-Jag väntar här tills det är klart. -Nej! Ted!
Ted!
Jag vill inte ha behand... Jag vill inte!
Uppför dig, annars får du ingen glass sen.
Jag vill inte.
Jag vill inte ha. Jag vill inte.
Fina, rara Marcy.
Var inte rädd, gumman.
Jag vill inte göra dig illa, och det menar jag verkligen.
Tvärtom.
Jag vill bara göra dig hel igen.
Vad sa budbäraren?
Ett annat team behöver understöd om en timme på den här platsen.
-Uppfattat. Var är chefen? -Var är du, Mac?
-Han måste vara nedkopplad. -Vi åker förbi Kathryn. Var är Marcy?
Hon sms:ade. Hon genomgår nån sorts medicinsk behandling.
Vi får klara oss utan henne.
-Ingen får bli skjuten idag. -En bra tumregel.
-Hallå? -Hej.
-Förlåt att jag stör, Kathryn. -Hur vet du vad jag heter?
Han är en informant. Han får inte lov att vara här.
Det är ett brådskande informantärende.
Var det du som stal min mans bil?
-Det kan jag faktiskt förklara... -En annan gång.
Snart tillbaka.
Du...
Jag är rädd om mitt jobb.
Men...
...ät innan det smälter.
Marcy, funkade det den här gången?
Jag sa ju att informationsöverföringen var för långsam. Jag försökte fixa det.
För att återställa dig.
Du finns kvar där inne. Du vet inte, eftersom du inte är här.
Han vet.
Jag ger inte upp, men molekyltransistorer är inte helt utvecklade än.
Tänker du äta det där?
Kan jag få?
Okej.
Om de jagar mig, hur vet ni då att mina föräldrar är utom fara?
Därför att de också får beskydd. Och det var fråga nummer sex.
Fan också.
-Vad i helvete gör du här? -Jag är inte direkt eld och lågor heller.
-Vi blev beordrade att agera understöd. -Understöd?
-Jag tror att vi klarar oss. -Direktören är av en annan åsikt.
-Var är alla gäster? -Har du nånsin ätit här?
Det är gott.
Vem är hon?
Nummer 53.
Blivande POTUS.
Jag har för mig att den 53:e presidenten var en i raden av vita män.
Kommer du ens ihåg vem motkandidaten var?
Hur jämnt valet var och polariseringen som följde?
Det här är specialagent MacLaren, Anna.
Angenämt, miss Hamilton.
Hej.
Ska du också skydda mig?
-Egentligen... -Ja, fram till 16.00.
-Varför behöver jag beskydd? -Du fick tio frågor. Det var nummer åtta.
-Tio frågor? -Strunt samma.
-Vad händer 16.00? -Inte fan vet jag.
Jag ska bara se till att hon...
Sätt henne i säkerhet!
FBI! Ta betäckning!
En kamera slocknade.
Jag ser fyra mål.
-Är det här understöd? -Carly! Trevor!
-Redo, chefen! -På plats.
Trevor, ditt mål rör sig till vänster.
-Direktören tog den sista. -Direktören ser inte allt. Vi måste iväg.
Avvakta. Vi åker till en säker plats.
Det var lugnt tills ni kom. De måste ha skuggat er.
Utan vårt understöd hade ni och 53 varit döda.
Hon följer med oss, med eller utan er.
MacLaren har rätt.
Vi borde åka.
Visst.
Ät upp. Jag har inte tid med det här. Du vet vad som händer om du vägrar.
-Jag vill åka hem. -Det här är ditt hem nu.
Nej, jag jobbar här.
-Släpp den där tanken. -Jag kommer ihåg.
Okej. Nu ställer du till det för dig.
Tvinga mig inte...
Gör du om det anmäler jag dig.
Ska du anmäla mig?
Det är inte jag som jämt stirrar på hennes röv.
-Det gör jag inte. -Jag fattar, den är fin.
Visa henne hänsyn, annars berättar jag för dr Carroll.
Perfekt. Pang!
Ja, det kan du väl göra medan jag matar din läckra lilla flickvän.
Det var droppen.
Du behöver inte stämpla ut, jag vill inte se röken av dig.
-Jag måste gå på toa. -Vi är snart framme, håll ut ett tag till.
Fru president.
Så i den här tidslinjen vinner hon. Varför vill Falangen stoppa det?
-För att de inte är uppdaterade. -Vart är vi på väg?
Bra fråga, Anna. Nu har du en kvar.
Till en gammal bondgård. Där är vi säkra.
Det sa specialagent Hall om restaurangen.
Agent?
Special.
Var är Marcy?
-Hon genomgår en medicinsk behandling. -Mår hon bra?
Det gör hon säkert.
Simon. Vad fin.
Tack.
Jag tycker om den.
-Vem är hon? -0092.
-Jag undrar vad hon heter. -0092.
Hon föds först om två... Nej, om flera hundra år.
-Det är länge det. -Ja, det är det.
Hem, ljuva hem.
Då är ozonlagret borta. Ett av många problem.
Hundra år senare blir det värre. Då bor vi under istäcket.
Det är inte särskilt invecklat.
Två personer vill ha samma sak.
De slåss tills inget finns att slåss om.
Jag har två piller...
...för en person. Okej? Varsågod.
Jag ska inte ta medicin före behandlingen.
Marcy, eller hur?
-Ja. -Bra, jag ville tala med dig.
Simon ska inte medicineras under behandlingen.
Vi följer ett schema, mr Ingram.
Underhåll av jäsningskärlen är ditt främsta ansvarsområde.
Snälla Simon, låt mig prata med vårdaren. Du kan gå före.
En timme är allt jag begär. Dr Carroll är införstådd, hör med henne.
-Dr Carroll har gått hem. Jag kan inte... -Du vet för lite om min behandlingsmetod.
-Du är nyfiken, såklart. -Snarare bekymrad.
Några av patienterna som har behandlats har inte...
Återvänt till avdelningen?
De får behandling på ett annat sjukhus. Jag kan visa dig förflyttningsdokumenten.
Våra ansträngningar tjänar ett högre syfte, Marcy.
Vi...
...gör framsteg, var så säker.
Om du är intresserad så kan jag behöva din hjälp.
-Fint ställe. -Skönt att du är nöjd.
Jag såg till salu-skylten. Man kanske ska investera.
Ägaren kokade metamfetamin och råkade sätta eld på sig själv i köket.
Så köket är stort.
-Rigga de här truppminorna där borta. -Det fixar vi.
Dölj dem så gott det går och dra kablarna till huset.
Gör du som soldaten säger?
Det borde du med göra.
Du verkar vara arg på mig ännu, men det får du lägga bakom dig.
-Direktören vill att vi samarbetar. -Det är inte vår sak att tycka...
-Vi är som två lärjungar som träter. -Skippa mytologin.
Vi är lärjungar båda två, eller hur? Det jag vill ha sagt är...
-Ge fan i mig, Hall! -Lugna ner dig. Slappna av.
Nu inväntar vi 16.00.
Apparaten scannar av hjärnan och registrerar olika mönster,
inte olikt en magnetkameraundersökning.
-Vad är det jag skriver under på? -Formalia.
Ersättningen som utgår för behandlingen anges på sista sidan.
-Det är mycket pengar. -Jaså?
Jag har tyvärr ingen vidare insikt längre.
Simon. Vad gör du här?
Jag var med och byggde prototypen i framtiden.
Visst är det så.
Han gillar att assistera. Det blir en del av behandlingen.
Mr Ingram, jag har ångrat mig.
-Du har skrivit under. Det går inte. -Det går visst.
Det är riskfritt, Marcy. Det gör inte ont.
-Det känns inte bra. -Sansa dig.
-Behåll pengarna. -Det handlar inte om pengarna, kära du.
Du har sett apparaten. Det här är olyckligt.
Drake!
Akta dig.
Släpp!
Det är viktigt att läsa det finstilta.
Det är nåt visst med ungdomlig potential.
Vad som bliva månde.
Även om vi inte visste vem hon var.
Lyckas vi med vårt uppdrag blir hon en av sin tids stora ledargestalter.
Så jag hoppas att vi håller ställningarna till 16.00.
Är det en slump att Direktören låter dig rädda livet på ett barn
efter det som hände dig och Kathryn?
Direktören är ingen legitimerad terapeut, och det är inte du heller.
Jag vet exakt hur det känns.
-Det kan du omöjligt veta. -Jo, det kan jag.
Jag är så gammal att jag har hunnit se två av mina söner dö av hög ålder.
-Nej, det är inte samma sak. -Det har du rätt i.
Du sörjer ett liv som inte ens hade tagit sin början.
En potential som gick förlorad.
Det har Anna. Det är bara det jag menar.
Fordon på väg.
Jag ser.
Anna, gå in.
-Snart kommer Direktören också att se. -Se upp för kameran, Falangen.
Protokoll tre upphävs.
Skydda Anna Hamilton till varje pris. Invänta förstärkning.
-Vad hände? -Inget har hänt. Gå in. Ingen fara.
Jag som trodde att det skulle bli lugna gatan fram till 16.00.
Hon känner inte ens igen mig.
Nåt gick snett. Delar av informationen gick förlorad.
-Simon jobbar på en lösning. -Simon?
Under tiden Marcy ska betraktas som en av dr Carrolls patienter.
-Har dr Carroll gått med på det? -Och det ska du med.
Jag kan göra dig väldigt förmögen.
Patienter kan omplaceras,
men personalen vet att Marcy jobbade här.
Muta de som kan mutas och gör dig av med de andra.
Det där får du sköta.
Direktören tar över dem eller dödar dem så fort de fastnar på bild.
-Anna kan gömma sig däruppe. -Nej.
Om de inte hittar henne bränner de ner huset.
-Det hade jag gjort. -Jaså?
Och du...
-Ligg lågt. -Varför är de ute efter mig?
-För att de är rädda för dig. -Mer än för dig?
Ännu mer än för mig.
Kan vi inte prata med dem?
Oj, redan nu.
Det här kommer inte att hända,
men om de lyckas ta sig in hit och försöker ta dig, kämpa emot.
Ge aldrig upp. Hjälp är på väg.
Okej.
Nej, jag fixar det här.
Vi har ett uppdrag. Du kan inte bidra i det här skicket.
Nu känns det bättre.
Bara så att du kan fungera.
Här.
Nu är jag människa igen. Tack.
Jag gör bara mitt jobb.
-Men när jag är borta... -Säg inte så.
Det kommer att ske.
Antagligen snart.
Epilepsianfallen blir värre och värre.
-Skämtar du? -Vi har inget annat.
Det blir nog bra.
Jag trodde inte att Direktören skulle låta dem komma så nära.
Vi kan inte invänta Direktören. Lägg an.
Skjut när jag skjuter.
Oj, krock!
Förlåt, jag såg mig inte för. Gick det bra?
Det gick bra.
Jag la märke till dig där borta. Du verkar ha gått vilse.
Behöver du hjälp?
Har du nån anhörig som jag kan...
Vi ska visst åt samma håll.
Vad heter du?
Marcy.
-Marcy? Menar du det? -Ja.
Det är ett av mina absoluta favoritnamn.
Jag har aldrig träffat nån på riktigt.
Jag heter David.
-Fyra av dem närmar sig söderifrån. -De kommer, Hall!
Jag vet!
En jävla stormning! Var är Direktören?
De måste ha en RTD.
-Vad? -En rumtidsdämpare.
Den skapar ett fält som avskärmar Direktören!
Jag ser RTD-apparaten på flaket under presenningen.
Trevor, gör en rusning.
Spring.
Den jäveln!
Täck honom!
Spring!
Som sagt, det är inget palats.
Men det är bättre än gatan.
Och hyran är låg.
Bor du här?
Nej, du ska bo här nu. Eller hur?
Det finns en säng här inne med...
...rena lakan, som utlovat.
Det finns en handduk med.
Och en byrå för dina saker.
Så imorgon åker vi och köper lite saker åt dig.
Här inne finns det en liten kyl.
Här kan du ha mjölk eller te. Tycker du om te?
Förra hyresgästen lämnade en chokladbit.
Nej, det är hasch.
Jag slänger det.
Och...
Bra, den funkar. Då har du en läslampa.
Nu kan du göra dig hemmastadd.
Nej, gå inte.
Jag måste gå. Jag har andra klienter.
-Jag ringde sjukhuset där du var patient. -Jag jobbar där.
Du jobbar där?
Det var oväntat. De sa att de inte hade hört talas om dig.
-Gå inte! -Okej.
Dessvärre måste jag gå.
Men vi ses imorgon bitti. Då ska vi shoppa.
Gråt inte.
-Okej? -Okej.
-Glöm inte att låsa. -Okej.
Okej.
David?
Överraskning.
Jag sa att handläggningstiden var sju dagar, men...
...det tog bara en vecka.
Du satte upp teckningar.
Fint.
De här papperen måste vi fylla i så att du klarar ditt uppehälle.
Jag har redan fyllt i det mesta. Det saknas bara några grejer.
Minns du när du fyller år?
Ingen fara, vi skriver in ett datum.
Nämen, det är idag!
Vilken högoddsare!
Chansen är en på 365, men nu råkar det vara idag.
Är det för att jag fyller år?
Ja, klart att du ska ha en födelsedagspresent.
Den är inte sprillans ny, men du kan ha saker där när du går ut.
Min mamma säger att man inte ska ge bort en väska utan att lägga pengar i den.
Därför önskar jag mig alltid en väska i julklapp.
Nu måste vi lista ut hur gammal du är.
Jag skulle gissa nånstans mellan 22 och 26 år.
-Du får välja. -Du får välja.
42.
56.
-Sju. -Nej!
-Du sa att jag fick välja! -Nej.
Okej, vi säger... Vi säger 25.
Carly.
Jag ser.
-Utlös truppminorna! -Invänta min order.
-Philip, två av dem tar bakvägen! -Uppfattat.
Den stannade före minorna.
Carly!
"'Du är...
...en...
...stor...
...flicka nu,'
sa Marys fröken."
Som ett rinnande vatten. Har du övat?
Du har gjort dig förtjänt av...
Jag ska kolla hur mycket jag har på mig innan jag börjar lova saker.
Nej, det där ska du ha för att köpa saker med.
Okej, jag lånar av dig.
Kom.
Vad gör du, Marcy?
Du är min pojkvän.
Jag kan inte vara din pojkvän.
Jag kan vara din vän.
Jag tycker om dig och du är en av de snällaste jag vet,
men det skulle vara olämpligt.
Ja, jag vet. Det är ett svårt ord.
Du, pojkvänner kommer och går.
Men om du vill, så kan du bli min BFF.
Det betyder bästis för alltid.
Och det är inte fy skam.
Klockan är fyra. Värst vad tiden går...
Är det över, agent Hall?
Ja, det verkar så, Anna.
Håller du med, agent MacLaren?
Ja.
-Måste rusa, jag är sen. -Till vad?
Mamma? Pappa?
-Mamma, pappa, de försökte... -Vi vet.
-Jag var jätterädd. -Ingen fara. De har berättat.
Nu är vi här och vi ska föra dig i säkerhet. Okej?
Hej, det är jag. Jag kommer hem vid femtiden.
Det är då jag brukar komma hem, men du ville veta, så nu är det sagt.
-Blev nån av er skadad? -Alla klarade sig.
Varför hjälpte ni mig?
Vad synd. Det var fråga nummer 11.
I framtiden behövs det såna som du.
Tack.
Och tack du med.
Hej då.
Jag antar att föräldrarna skulle ha dödats av angriparna.
Klockan 15.43 idag. Hon får aldrig reda på det.
Se till att ta väl hand om henne, annars söker vi upp er.
-Vi har övat i flera år för den uppgiften. -Bra.
Agent MacLaren.
Agent Hall.
Det retar gallfeber på dig, va?
Ja.
Läs vad du vill.
"Polisen använde tårgas för att skingra folkmassan efter att domen
hade tillkännagivits..."
Vad?
Vi får höra vad läkaren säger, men...
...det som skett är ett mirakel.
Marcy?
Marcy!
Vet du vad? Om jag dör i sömnen i natt...
...så gör det inget.
-Var är hennes läkarväska? -Vad har hon gjort?
-Jag kom nyss. Hämta väskan. -Är du skjuten?
Hämta väskan!
-Kan du ladda defibrillatorn? -Vad?
Du får ta över. Ställ ner väskan och ta över.
Sätt igång!
En, två, tre, fyra, fem...
-Du borde kunna det här. -Det är inte som i verkligheten.
-Armbågsvred, enkelt. -Det finns inte.
Jo, det finns. Jag är en bättre läkare än du.
-Hon kvicknar till. -Tack och lov!
Vi bäddar ner henne, kroppstemperaturen måste upp.
Jag befarade det värsta.
Du måste vara David.
-Vi stod tydligen varandra nära. -Nära?
Marcy, vi är väldigt... nära.
Vad har hänt?
Nej.
Jag väntar med utskällningen.
Hittade du pusselbitarna som saknades?
David.
Det där skulle du bara läsa om...
Om du hade dött.
Jo, jag förstår det.
Hur kunde du?
Du visste att det var jag som skulle hitta dig.
Hon måste vila.
Ja. Visst.
Förlåt att jag blev borta så länge.
Det gör inget, jag slumrade till.
Gick det bra?
Ja, bara bra.
Jag räddade ett barn idag.
David?
JAG HAR GÅTT TILL JOBBET
Okej, vi ses sen.
-Hej. -Hej.
Jag ville prata innan du åkte till jobbet.
Ja... Nej, jag tänkte att du behövde tina upp lite till.
Kan vi prata?
Visst.
Om du inte hade hittat lappen så hade du aldrig vetat.
Det gör inte saken bättre.
-Det var enda sättet, David. -Att göra vad?
Hitta det som har saknats hos mig själv. Hitta dig.
Var det värt att snudd på ta livet av sig? För ärligt talat så...
Det där var nåt nytt.
Förlåt om du blev rädd.
Du skulle bara veta.
Om jag inte...
Vad?
Vad är det?
Vet du vem som har gjort det här?
Ja, en uteliggare. Han håller till här.
-Hur så? -Vi måste hitta honom.
Undertexter: Magnus Hedström