EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Agent MacLaren förklarade aldrig hur min tekanna gick sönder.
Vet du möjligen...?
Det spelar ingen roll.
Jag la tepåsen direkt i muggen. Akta, det är varmt.
-Vad är det här? -Menar du allvar?
Det är te.
Han sa att du skulle ha glömt de senaste månaderna, bara.
Det är gott. Jag gillar det.
Ja, jag vet.
Blås på det, så att du inte bränner dig på tungan.
Experimentet du gick igenom... Vad handlade det om?
-Gjorde det ont? -Det kan jag inte berätta.
Du minns inte.
Nej, men det är inte därför jag inte kan berätta.
För att det är hemligt? Det minns du åtminstone.
Det spelar ingen roll.
Ärligt talat så kan jag inte säga hur lättad jag är.
Varför kan du inte säga det?
Det kan jag...
Vad sa MacLaren om mig?
Allt. Vi kände varandra via jobbet, och att jag jobbade under täckmantel, -
- men att vi blivit vänner och att jag bott här tillfälligt.
-Var det allt? -Det dröjde inte länge innan du kom.
Just det, men...
Det viktigaste var att vi står varandra nära och att jag kan lita på dig.
När jag gick på college gick jag en kurs om minnesförlust.
Lustigt nog minns jag inte vilken kurs det var, -
- men jag minns att vi lärde oss att minnet ofta kommer tillbaka.
Det hoppas jag på.
REVIDERAD TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE
Vad är det, Charlotte? Drömde du en mardröm?
Det är ingen fara, nu är mamma här.
Charlotte?
-Charlotte? Är allt bra där inne? -Nej.
Kom in.
Vad gör du här?
Jag tänkte att vi kunde träna tillsammans, -
- och gå och äta frukost sen.
Jag menar... Vad gör du här?
Vad menar du? Jag ville träffa dig.
-Det här går jag inte med på. -Vilket då?
-Kliv av den där en stund. -Vill du prata nu?
Har hon gjort slut?
-Va? Vem då? -Förolämpa mig inte.
Vad heter hon?
Vill du göra det här, så visst. Vad heter hon, Grant?
Vi inleder samtalet med det.
Hur kunde du veta det?
-Jag var inte helt säker, men nu vet jag. -Kat...
Det var senast vi hade sex, -
- efter din överraskningsfest.
Hela tiden undrade jag vem som hade lärt dig allt det där.
Sen förstod jag att det bara kunde finnas en förklaring.
Det var som om du var en annan människa. Hur tror du att det kändes?
Det var jag, på sätt och vis.
Jag kan bara säga att nu är jag här för att stanna.
Det vet jag inte om jag vill.
-David? -Oj... Ja?
-Hej. -Vad är det här?
-Vad ska jag titta på? -De här ärren.
De är nya och ser ut att komma från en skalpell.
Just det... Ja, du utförde enklare operationer på dig själv.
Du satte in en vagusnervstimulator som skulle vara bra mot anfallen.
-Gjorde jag det själv? Varför det? -Det undrade jag också.
VNS-terapi fungerar inte vid redan befintlig skada.
Det sa du också, efteråt.
-Jag fick ju slag, det var blod överallt. -Jag tog i alla fall ut den igen.
Det enda som verkade hjälpa, åtminstone tillfälligt, var lumbalpunkteringarna.
Du gjorde nån sorts serum av vätskan.
-Det kan jag inte ha gjort själv. -Nej, jag hjälpte till.
Får jag göra lite kaffe innan vi fortsätter?
-Har du nån medicinsk utbildning? -Nej, du lärde mig.
Minns du kaffe? Vill du ha kaffe?
Om de där behandlingarna gav mig mer tid...
-Då räddade du livet på mig. -Du är inte skyldig mig nånting.
Du skulle kunna göra mig en tjänst, bara...
Knäpp ett par knappar på den där skjortan jag tänkte ha, -
- men det gör ingenting.
-Stör det här dig? -"Stör" är fel ord.
-Är det bättre så? -Jag vet inte.
David... Var vi intima med varandra?
Eftersom du bara har mitt ord att gå på, så tar det emot att säga nåt om det.
Om det där var ett test så var jag faktiskt inte beredd.
Det var som tack för all hjälp.
Jag trodde att du mindes nåt.
Ja, en sak...
Vad då?
Är du journalist?
Socialarbetare.
Ingen fara, vi fortsätter försöka.
Hej, det är jag. Jag behöver din hjälp med Jeff.
Jag har lämnat meddelanden till dig. Han vill ha vårdnaden om min son.
-Din son? -Ja.
-Vad ska jag göra åt det? -Prata med honom.
-Som FBI-agent måste du kunna... -Han har redan varit i kontakt med mig.
-Jaså? Jag önskar livet ur honom! -Du måste få situationen under kontroll.
-Jag behöver din hjälp. -Trevor klarar sig ju själv.
Honom ligger du väl inte med?
Du får lösa dina egna problem, Carly. Som vi andra gör.
Rene skulle skriva "?bröstförstoring räcker inte" på mina bilder.
-Hämnades du inte? -Va?
Det är det som är problemet, att du låter folk trampa på dig.
Säg nåt nedsättande om Rene nästa gång. Hennes mamma har kört rattfull.
Annars får du inse att du inte är lika snygg.
Det kanske vore mer realistiskt.
-Jag går nu. -Trevlig pratstund.
-Får jag prata med er, ms Day? -Jag har väl inget val.
-Kan ni skriva under mitt reseintyg? -Det ska väl föräldrarna göra?
-De är döda. -Va?
Herregud!
Hjälp!
Sluta! Vad håller du på med?
-Hon försökte döda mig! -Jag märker det!
Släpp mig! Jag har ett uppdrag!
-Efter henne! -Hon är ju ett barn!
-Hon försökte döda mig! -Vad hade du gjort?
-Det är nåt på gång! -Vad då?
Jag kan inte stanna här. Jag åker till Ellis.
Nej, du ska ingenstans!
Vi måste ses, en resenär försökte just döda Grace.
Förlåt, jag hade svårt att hitta hit.
-Jag borde ha hämtat dig. -Nu är jag ju här.
Inte ett enda larmsamtal.
-Hon kanske var ute efter dig. -Ja, så klart.
-Var det inte bara en arg elev? -Nej, jag var där.
Minns du familjen vars övergång misslyckades? Det var dottern.
-Som jag skjutsade till sin mormor? -Titta inte på mig.
-Charlotte. -Hon sa att hon hade ett uppdrag.
Då blev hon värd ändå.
-Varför vill direktören döda dig? -Fraktionen måste ha skickat hit henne.
Bara direktören kan skicka hit resenärer.
Berätta vad du gjorde. Berätta, annars gör jag det.
-Jag återställde direktören. -Va?
Jag startade om operativsystemet med ett virus för att hindra intrång.
Vad sa man på 2000-talet? Ctrl, alt, delete.
Det är omöjligt.
Direktören är ett avancerat AI-program och jag är försteprogrammerare.
Nollställde du ett AI-program som har styrt våra liv sen långt innan jag föddes?
Innan du föddes, ja, men inte jag. Jag var med och skrev det.
Hur?
Hon laddade upp ett kommando när hon låtsades rädda livet på Marcy.
Hur?
När hon såg koden skickades minnet -
- över kvantbron som skapades vid överföringen.
-Du utnyttjade mig. -Jag räddade dig!
Och nu räddar jag direktören. Är ni inte det minsta tacksamma?
-Vad händer när direktören är avstängd? -Kaos!
En tillfällig kraftmätning.
Fraktionen tror inte på den stora planen.
Redan innan Helios inte påverkade framtiden hade de planer på att avvika.
-Ni har erfarit hur brutala de kan vara. -Var det de som satte oss i burarna?
-Och torterade oss? -För att sätta er lojalitet på prov.
Och förhindra att ni utförde ett uppdrag de ogillade.
Det var det första beviset för att de kunde förverkliga sina idéer.
Så jag kom hit för att stoppa dem.
Vad gör vi nu?
Direktören kommer tillbaka, säkrare än förut, och allt återgår till det normala.
"Tack för att du räddade oss, Grace."
Skjutsa mig till Ellis innan nån av er skrivs över och vill döda mig.
-Varför skulle du vara säker där? -Han har vidtagit åtgärder.
Chefen?
Ja, få bort henne.
Men släpp henne inte ur sikte.
"Tack för att du räddade oss, Grace!"
Är den här din?
Ja.
Jag ärvde den av min värd. De historiska uppgifterna stämde inte.
-Vi borde berätta allt för dig... -Har du fortsatt missbruket?
Du hjälpte mig med avvänjningen, men jag fick ett återfall.
Max åtta enheter från och med nu. Mer än det ställer jag inte upp på.
I fortsättningen kommer jag att kontrollera dina doser.
-Du är läkaren. -Och du är historikern.
Du måste kunna tänka klart.
Ellis!
-Var är han? -Inte här.
I dag ska du få vara med barnvakten.
Håll ut, grabben, så hämtar jag dig efter jobbet.
Vill du flyga?
Det är ingen fara.
Hej på er!
Är du oskadd?
-Är du...oskadd? -Jag mår bra.
Jag hade inget val, hon tänkte skjuta dig.
-Ja, det tänkte hon. -Det såg du väl?
Vad fan gör du, Carly?
Carly! Du måste stanna här!
Carly!
Var fan har du varit? Det är farligt där ute!
Jag behövde lite grejer.
-Vad vill ni nu? -Fraktionen skickade en mördare efter mig.
-En inget vidare sådan, ser jag. -Jag stoppade henne, som tur var.
-Var nånstans? -På skolan.
-Följde nån efter er? -Vi kom ensamma, sluta tänka på dig själv.
Var du också med på återställningen av direktören?
-Över gränsen. -Det fanns inga alternativ.
Inte en chans!
Vilket ego...
När då?
När Marcy satt vid din dator.
Mitt framför ögonen på mig!
-Hjälp till. -Vad är det för nåt?
Är det här SQUID-transistorer?
Tror du att du är den enda som listat ut vad fraktionen håller på med?
Direktören hade en plan, men den lär du ha grusat nu.
Vad då för plan?
Jag. Och det här.
Jag skickades hit för att bygga den här.
Olika team har jobbat med delarna i flera månader.
Den första delen kom redan första dagen.
-En kvantram. -Det stämmer.
Om det går riktigt illa, måste direktören fly från fraktionen -
- och skicka sig själv hit till 2000-talet.
-Agent MacLaren. -Konstapel Boyd...
-Vad håller du på med? -Vad har du gjort?
Varför har jag fått order att döda dig?
-Hur mottog du den? -Via budbärare, byt inte ämne.
-Vad har du gjort? -Ingenting, då skulle vi inte stå här.
Det var inte direktören som gav ordern.
-Hur löd meddelandet? -"Döda 3468", det var glasklart.
En annan resenär blev nästan dödad i dag.
-Av vem då? -Av en fraktion från framtiden.
-Det känner jag inte till nån. -Inte jag heller.
Men det har visst gått utför sen vi gav oss av.
-Det duger inte. -Jag har inget mer att säga.
-Jag vet bara det hon berättade. -Då har vi problem.
Så behöver det inte vara.
-Eller? -Jo, det behöver det.
Backa.
Backa, MacLaren!
-Hej, Marce! -David?
Vad roligt att du kände igen min röst. Nu blir det jobbigare...
Det står en man här som söker dig, och han är beväpnad.
-Har han gjort dig illa? -Lite.
Bara lite, men han skulle skada mig mer om jag inte ringde på en gång.
Han har riktat pipen...
Jag vet att det inte heter "pipen", men jag kommer inte på ordet.
Jag tänker på en gevärspipa...
Jag kommer inte på det, men han riktar den mot mitt bakhuvud, -
- så föreställ dig det... Det är därför jag ringer, mot min vilja.
Kat...
-Vad gör du här, Grant? -Ursäkta, men det är viktigt.
-Hur hittade du mig? -Jag är FBI-agent.
Åk hem och packa och åk hem till din mamma nån vecka.
-Vad händer? -Vi har problem på jobbet.
-Det är inte säkert här. -Är du i fara?
Jag vet att jag inte kan ställa krav, men du måste göra som jag säger.
Om det händer dig nåt på grund av mig, vet jag inte vad jag gör.
Du menar allvar. Okej, jag åker på en gång.
Säg att du klarar dig.
Jag följer dig till bilen.
Kom nu.
Carly? Var fan är du?
Jag är illa ute, du måste komma till stationen och hjälpa mig.
Ingen annan vet att jag dödade tjejen för att rädda dig.
Du kan inte bara dra och lämna mig med det här.
Ring mig.
SVARA NÄR JAG RINGER!
-Ja? -Det gäller den östra väggen.
Fastighetsskötaren har väl hört av sig? Det tar bara ett par minuter.
-Fastighetsskötaren? -Ja. Vänta här, så är jag snart klar.
Hallå?
Svara.
Hej Marce.
Ducka.
-Va? -Ducka nu!
Herregud.
Herregud!
Marce?
-Du sköt honom, Marcy! -Vad skulle jag ha gjort?
Annars hade han dödat oss.
Sov nån annanstans tills det är säkert att vara här.
Ska jag sova nån annanstans?
Det ligger en död man på mitt golv!
Jag måste ringa polisen.
Om du måste dra in dem i det här, säg att du inte vet vem som sköt.
-Vill du att jag ljuger? -Nej, jag vill att du går härifrån.
Men om du ska dra in polisen, så vill jag att du ljuger.
Jag löser det här sen, jag måste gå.
Marcy...
Du har kommit till agent Forbes telefonsvarare.
Lämna ett detaljerat meddelande, så återkommer jag.
Hej Walt, det är Kat igen.
Förlåt att jag ringer, men jag måste få tag i dig.
Vad är det som pågår? Ring mig, är du snäll.
-Den kommer att sitta bra. -Har ni nån deadline för det här?
-Sätt på, så får vi se. -Det borde du ha.
-För vad då? -För när direktören ska komma.
Nu är hela ladan skyddad av en rumstidsdämpare.
Den täcker hela ladan med omnejd.
Ingenting kommer in. Ingen elektronik, GPS eller telemetri av nåt slag.
Så vi är osynliga för fraktionen?
Och för direktören, som inte kan skicka hit några budbärare.
När vi vet att direktören är tillbaka kan vi stänga av den.
Sen kan den komma hit eller stanna kvar där den är.
Jag måste mata grisarna och mjölka kon i vilket fall som helst.
Varför skulle direktören ställa oss mot varandra?
Grace kanske har rätt.
Vi kanske straffas för att vi hjälpte henne.
Ingenting, chefen. Inga andra rapporter.
Allt ser ut som vanligt på djupnätet.
Om man inte överlever kan man inte rapportera.
Svara, Trevor.
Trevor?
Han kan vara i fara, vi måste varna honom.
Ducka!
Spring!
Varför tittar du så där på mig?
Det gör jag inte.
-Säg inte att du var förtjust i henne. -Vem då?
Vem tror du?
-Var det därför du tog ut henne i skogen? -Grace Day var en underbar människa.
-Hon förtjänade inte att dö. -Prata om mig i korrekt tempus.
Om du ska låtsas vara hon, har du mycket att jobba med.
-Ska du säga. -Vad menar du?
Din värd var en bångstyrig mobbare -
- som bara var bra på att spela "football".
-Trevor struntade helt i Grace. -Hon förtjänade inte att dö!
Men det gjorde Trevor?
Ska existensrätt vara meritbaserad?
Din hycklare.
Hur går det för oss?
Jag måste kolla med mina kollegor.
Åk till ladan, vi kommer snart.
-Nej... -Vad är det?
-Jag glömde Poppy. -Vem är det?
-Min sköldpadda. -Var den din värds?
Nej, jag köpte ett husdjur. Som sällskap.
En sköldpadda?
Det ven många skott där. Tänk om hon blev skjuten. Klarar hon sig?
Det tror jag.
-Du är annorlunda, det är konstigt.
Jämfört med vad då?
Den Marcy jag känner, eller kände.
Jag vet inte ens om det är möjligt.
-Jag säger inte att du inte är du. -Vad är det som skiljer?
Med ett ord skulle jag säga att Marcy 1.0 var känsligare.
Kanske för att du visste att du skulle dö. Den bördan slipper du nu.
Jag ska komma in i en grupp som känner mig, men som jag själv inte känner.
-Det är säkert jobbigt... -Jag är jag, Philip.
Ge mig bara lite tid att komma ikapp.
Mr Mailer... Ni ska få följa med till stationen så att vi kan prata vidare.
-Skottet kom från ingenstans. -Från en grannes lägenhet.
Kanske har grannen sett vad som hänt.
-Jag har inget mer att säga. -Ni behöver få tid att tänka.
Jag mår bra.
En man har blivit skjuten i er lägenhet. Ni undanhåller information, -
- bland annat om de två telefonsamtal ni gjorde innan ni larmade.
Följ med ner, är ni vänlig.
Är nåt på tok?
Stanna bilen, jag måste göra en grej.
Vad då?
Vi måste sluta med det här.
-Med vad då? -Alltihop.
Jag kan inte...
Vi lurar oss själva om vi tror att vi kan ta med nåt till 2000-talet.
-Protokoll två... -Lämna framtiden i det förflutna.
Vi kan inte göra undantag bara för att det passar oss.
Vårt förhållande, som vi har hållit fast vid hela tiden, -
- det äventyrar vårt team, våra uppdrag...
-Uppdraget framför allt. -Det vet du.
-Det är nog bäst att vi låter bli. -Jag förstår.
-Och du har ju ditt liv... -Jag förstår, du behöver inte säga mer.
Kör.
Resenär 0115: avbryt uppdraget. Förstör kvantramen.
Sluta! Titta här.
-Avbryt uppdraget? -Direktören måste vara tillbaka.
-Det kan lika gärna vara från din tjej. -Hon kallar mig inte för 0115!
Då är det fraktionen.
Eller direktören, som vet vad ni gjorde.
Du kom hit olovligen, till en värd som inte var din, aktiverade ett virus...
-I ett gott syfte! -Enligt vem?
Jag hade bevis för en planerad attack mot direktören, och var tvungen att agera!
Jag fick åtminstone inte mitt uppdrag i mobilen, -
- utan direkt från direktören.
Före återställningen.
Du fick uppdraget innan jag gjorde återställningen.
Ja, jag kom ju hit före dig. Än sen?
Då kunde fraktionen fortfarande manipulera det.
Ni kan gräla hur mycket ni vill, men jag slutför mitt uppdrag.
Då måste jag hindra dig.
Trevor...
-Trevor... -Stopp där!
-Hörni... -Lycka till.
-De är inte i huset. -Då får vi leta...
-Trevor! -I ladan!
-Vad är det som pågår? -Vi pratar bara lite.
-Med vapen? -Du ska inte skjuta nån, Ellis.
Han står i vägen för mitt uppdrag.
-Är ditt uppdrag att mörda Trevor? -Va? Vad fick du det ifrån?
-Hans uppdrag var att bygga den här. -Vad är det?
Det måste vara en kvantram.
Direktören behövde en reservplan.
-Han gav mig order att förstöra den. -Med budbärare?
Textmeddelande. Det kom när jag gick utanför kraftfältet för att rapportera.
-Det kan komma från vem som helst. -Det är faktiskt lite udda.
Eller så kunde direktören inte nå mig på annat sätt.
Det kan lika gärna komma från fraktionen.
Eller så var det fraktionen som gav dig order att bygga kvantramen.
Låt oss ta reda på det, för i dag har hela min grupp utsatts för mordförsök.
-Fraktionen måste ligga bakom det. -Eller direktören, för att vi hjälpte er.
Hur skulle fraktionen kunna kontakta vår tid utan direktörens vetskap?
Direktören var frånkopplad en kort stund, efter återställningen.
Det gick rykten om att fraktionen byggde ett eget transportsystem i skyddsrum 41.
-Skyddsrum 41 raserades när jag var barn. -Och det minns du?
Vi minns det allihop. Isen ovanpå var för tung.
Så nu gäller inte protokoll 2 längre?
Det rasade klockan 06.00, när de ringde revelj.
Tusentals dog. Det var fruktansvärt.
Men nu lever människorna i skyddsrum 41 i allra högsta grad -
- och har grundat en motståndsrörelse mot direktören - fraktionen.
-Är det här nytt för er? -För oss allihop.
Ert arbete i den här tiden förändrade visst mer än vi visste.
-Jag försöker förstå det här... -Du också?
Så den framtid ni lämnade var inte splittrad i två läger?
Ett troget direktören, och ett som ansåg att människor ska bestämma, inte maskiner?
Nej, det var ju en sån splittring som gav upphov till problemen från första början.
Världen vi lämnade var trogen huvudplanen.
Hittills verkar huvudplanen bara ha ställt till med mer problem.
-Tänk om de har rätt. -Va?
Fåna dig inte. Människor grundar sina beslut på begär, girighet och hat.
Ja, direktören räddade oss från att dö ut. Vi måste lita på huvudplanen.
-Tror du på det? -Självklart.
Gör ni det allihop?
Om jag ändå gjorde det. Men direktören råkade inte ge er en heroinists kropp.
Vi kan inte ifrågasätta vårt syfte här. För mycket står på spel.
Vi måste lita på direktörens goda intentioner.
Så vi ska alltså lyda direktören, oavsett uppdrag?
Vad gör du?
Carly...
Även om det är det svåraste du nånsin tvingats göra?
Resenär 3465: Döda 3468.
"Döda 3468", står det.
Det är det uppdrag jag har fått från direktören.
Vad tycker du att jag ska göra?
Om du nu frågar, så föredrar jag om du låter bli.
Men det bestämmer inte jag.
-Vad var det? -Det är nån här.
-Mördare? -Fraktionen följde efter er.
Marcy och Philip, ni som inte är upptagna med att peka med vapen, kan ni se efter?
Gå dit bort.
-Jag ser ingen. -Det rörde sig uppe vid huset.
-Vi måste förstöra kvantramen. -Du vet vad du måste göra.
-Vi har inget val! De kommer! -Det finns ett annat sätt, Ellis.
Det gick rakt igenom henne.
-Hjälp Trevor, Marcy! -Ta bort pistolen och hjälp till!
-Vad händer där ute, Philip? Philip! -Han klarar sig.
-Tryck mot såret. -Hon är läkare. Det ordnar sig.
Stäng av försvarssystemen. Direktören kan fortfarande hjälpa oss.
Okej. Okej...
De kommer närmare!
Direktören kommer.
Resenär 3468, avbryt uppdraget. Förstör kvantramen omedelbart.
De omringar huset!
-Vi måste få ut dem härifrån! -De kommer in!
Stå still! FBI! Släpp vapnen!
Översättning: Martina Nordkvist