EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hej.
Hejsan.
-Tittar du på mig när jag sover? -Nej, jag bara...
Jag väntade tålmodigt på att du skulle vakna.
För att kunna göra så här?
-Vad är det? -Ingen fara, det går över.
Du blöder, Marcy.
TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE: 7.17
TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE...
Det här är Grace Day, jag vill bekräfta tiden 11.45.
Vad bra, då ses vi då.
TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE...
Trevor!
David...
-Jag är rädd. -Ingen fara, jag är här.
Det kommer att bli bra.
Nej, Marce... Snälla!
Marce!
-Kaffe? -Det var väl det minsta jag kunde göra?
Du kunde ha låtit bli att göra nåt alls och gått utan att säga nåt, som du brukar.
Jag ska bättra mig.
Jaså?
Här...
Smaka.
-Var det gott? -Det smakar kaffe.
-Förlåt. -Jag ska inte hindra dig.
MacLaren.
Ja, jag minns dig, David.
Va? Okej, jag kommer.
-Förlåt... -Du måste ju prioritera.
Dig, bland annat.
-Nej, nej... -Var lugn, jag kan förklara.
-Vad fan gör du? -Jag försöker hjälpa dig, var lugn.
-Hjälp! -Snälla, sluta skrika!
Det finns ingen i närheten.
-Det finns ett skäl till det här. -Att du drogade mig och släpade hit mig?
Jag gav dig lugnande, men det var bara för att få ut dig hit.
-Bort från all teknik, för att vara säker. -På vad då? Vad ska du göra med mig?
Enligt historiska data dör Grace Day i dag kl 11.27 i hörnet Westlake och Harmon.
-Utanför min tandläkare? Vad skulle...? -Jag vet inte hur det skulle gå till.
Om jag hade gripit in skulle direktören ändå ha kunnat ta er.
-Direktören? -Det låter knäppt, men jag är inte galen.
-Känner du direktören? -Han skickade hit mig.
-Varför? -För att utföra uppdrag.
Som det här?
Nej, det här är ett regelbrott.
Vårt uppdrag är att rädda världen, ms Day.
Jag kommer från framtiden.
-Agent MacLaren. -David. Tack för att du ringde.
-Får vi vara i fred en stund? -Javisst.
-Vad hände? -Förlåt.
Jag har ju sagt åt honom att inte ta mig till sjukhuset.
Han gjorde helt rätt. Vet de vad det är? Vill du se journalen?
Jag vet vad det är. För mycket befintliga skador.
Jag förstår inte.
Min värds hjärna var underutvecklad.
Jag kom på en behandling som jag trodde fungerade.
-Förlåt för att jag inte... -Ingen fara. Det här löser vi.
Jag tror inte att det går.
Tack vare din hjälp återuppväcktes jag från döden.
Allt är möjligt.
-Hallå? -Hej! Jag visste inte om du skulle svara.
Jag har legat lågt i nåt dygn.
-Är du i fara? Du kan berätta för mig. -Nej då. Hurså?
Jag hoppades faktiskt att du hade tvingande skäl till...
-...att överge din son hos hans far. -Han är faktiskt hans pappa.
Visst. Men han säger att du bad honom att ta hand om Jeffrey i ett par timmar -
- och sen försvann du!
-Det var i förrgår. -Jag är på väg dit nu.
Det här antyder att du litar på honom som vårdnadshavare.
Därför har jag rekommenderat att han får vårdnaden tills förhandlingarna är klara.
-Snälla Jacqueline... -Adjö, ms Shannon.
Vänta!
Resenär 3468, hälsa resenär 0014 välkommen i dag.
-Var är mamma? -Den här pojken letar efter sin mamma.
Utifrån historiska data bedömer direktören vad som behöver göras -
- som kan förbättra förhållandena vi kommer från.
-Och hur går det? -Det är svårt att säga.
Vi avstyrde en asteroid som skulle ha orsakat en naturkatastrof om 1,5 år.
-Det var ju stort. -Det trodde vi också!
Vi förväntade oss till och med att upphöra att existera, men ingenting hände.
Varför åker ni inte tillbaka och försöker igen?
En mycket bra fråga. Vi försökte förstås.
Men på grund av krusningar i rumtiden kan vi bara backa -
- till tidpunkten för den senaste resenärens ankomst.
Resten går inte att ändra på.
Nu vet du varför jag har haft så hög frånvaro.
Tack för att du berättar.
Jag vet att du inte tror mig. Det skulle inte jag heller ha gjort.
Men jag gör det här för att rädda dig. Du är en god människa.
Direktören får lov att hitta nån annan.
-Philip? -Här.
-Har du hittat nåt? -Inte än.
Vi har två möjliga värdar i dag.
Den första blir påkörd om en timme. Den andra dör strax före det.
-Det här är platserna. -Ta den, så tar jag den.
-Vad är vårt uppdrag? -Att hälsa resenär 0014 välkommen.
-0014? Det var ett lågt nummer. -Eller hur?
-Varför skickas nån så viktig hit? -För att hjälpa Marcy, hoppas jag.
Här. Du måste få i dig vätska.
Ja, äppeljuice kommer säkert att hjälpa...
-Förlåt. Jag vet att du gör ditt bästa. -Ingen fara. Ingen gillar sjukhus.
Det var inte särskilt trevligt sagt.
-Hur mår du? -Jag är bara trött.
Får jag...
Får jag gå hem nu?
Nej, tyvärr. Vi har undersökningar kvar och magnetröntgen misslyckades.
-Vad menar ni? -Om den stämde, borde du inte kunna prata.
Ingen fara, vi gör om det. Jag ska se till att det görs snart.
I övrigt är allt stabilt. Jag meddelar när vi får en ny tid.
Tack, doktorn.
Okej.
TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE...
Se upp!
Är det här potentiella kandidater?
-Inte alla, men visst. -Ska alla de här dö?
-Ja, hurså? -Den där känner jag.
Helvete.
Trevor. Var är du, Trevor?
Vad fan har du gjort, Trevor?
Så, det borde duga. Tidpunkten för din död har passerat.
-Mår du bra? -Ja, bortsett från det uppenbara.
Bra. Då var det inte hälsorelaterat.
Vad är det där?
-Hemfärd. Du kan ta en sjukdag. -Det var inget svar på min fråga.
Det här raderar minnet ett dygn tillbaka. Du kommer att tro att du försov dig.
Och om jag vägrar?
Jag räddade ditt liv, och jag har berättat mycket som ingen får veta.
Ska du släpa tillbaka mig genom skogen igen?
Du verkar ha ont i sidan.
Jag är sydd. Jag donerade ett organ häromdagen.
Aj! Ska vi inte gå tillsammans?
Du vill väl inte att stygnen går upp?
-Okej, men då måste du ha händerna bundna. -Jag förstår.
-Är du där, chefen? -Inget här än. Och hos dig?
-Nej, ingenting. -En kandidat mindre.
Nej, ingenting hände. En lyftkran tappade sin last på trottoaren, men ingen dog.
Ingen resenär kom.
-Säkert att tiden stämde? -Historiska data kan vara fel.
Några av galoppresultaten har inte stämt.
Varför har du inte berättat det?
Det var ju bara några lopp.
Jag tror inte att det här handlar om det.
-Jag tror att Trevor avstyrde det. -Varför tror du det?
När jag hade listat kandidater på dörren sa han att han kände en av dem.
Grace Day.
TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE...
Nej, Trevor bryter inte mot reglerna.
Fan också.
Leta rätt på Trevor, så ska jag försöka komma på hur vi ska hjälpa Marcy.
-Vi måste prata. -Carly! Så trevligt!
-Lägg av. -Med vad?
Lägg av med det här spelet. Du kan inte ta Jeffrey från mig.
-Nej, du gav ju honom till mig. -Du försöker manipulera fel kvinna.
Jeffrey är av mitt blod. Han är min son. Och jag säger på fullaste allvar...
Du är slödder.
Vad fan sa du?
Att du är slödder. Det är bara en tidsfråga tills din son förstår det.
-Tänk på vad du säger. -Vad gör du annars?
Du vet att du inte är lämpad att vara pappa.
Ändå ska jag ta hand om honom när du sticker?
Jag behövde nån som fick mig att känna mig som en kvinna. För du kunde det inte.
När du är så här nära känner jag verkligen stanken av fiasko.
Jag vet vad du försöker göra.
När ska det gå upp för dig att jag inte är en idiot?
Om du stör mig på jobbet igen begär jag besöksförbud.
David... Kan du hämta mer juice?
Javisst.
Tack.
Tryck på knappen om nåt händer.
Ni måste få ut mig härifrån. De vill... göra fler undersökningar.
Om magnetröntgen ger samma resultat igen lär de experimentera på mig tills jag dör.
-Hacka deras databas. Ta fram min journal. -Visst.
Ta det lugnt, Marcy.
-Jag skulle tala med agent Forbes. -Det är min partner. Jag tar det.
-Följ med, konstapel... -Boyd.
Så här kan du inte hålla på.
Det är en nödsituation.
Vår läkare ligger på sjukhus. I nutid är hon obotlig.
-Direktören skickar hjälp om det behövs. -Ingen hjälp kommer och hon blir sämre.
-Varför kommer du till mig? -För att låna er läkare.
-Nej. -Kan inte läkaren själv få avgöra det?
-Det gjorde hon precis. Jag är vår läkare. -Och ledare?
Ja, vi förlorade vår och nån behövde ta över.
Då borde ju du om någon förstå -
- att vi gör allt i vår makt för att inte mista henne.
Ta en titt, det är allt jag begär.
-Vi måste få ut Marcy från sjukhuset. -Är det verkligen så klokt?
Jag skulle inte be dig om det inte var viktigt.
-De tittar till henne var femte minut. -Det kan jag lösa.
Jag vill hjälpa till, men du sa ju själv att hon var på rätt ställe.
Situationen har förändrats. Om de fortsätter röjs hennes täckmantel.
-Jag struntar i hennes täckmantel. -Det här är viktigt, David.
-Hon sa att hon var döende. -Och det tänker jag inte låta ske.
Jag behöver din hjälp.
-Vad ska jag göra? -Var inne hos henne prick 13.07.
-Fixar du det? -Visst, och sen?
Avvakta.
Varför har ni inte satt stopp för Hitler och Stalin?
Jag älskar hur du tänker, men vi kan bara resa till datoråldern, -
- för vi behöver den exakta tidpunkten för värdens död.
-Så du är alltså inte Trevor? -Nej.
Minns du hjärnskakningen? Mitt medvetande ersatte hans innan det dödande slaget.
-I stället gav jag mig, och här är vi nu. -Ja, här är vi nu.
Hur gick det, Grace?
Grace?
Grace!
Vänta, Grace!
Kör inte!
Grace!
Stanna! Grace!
-Grace! -Är du helt från vettet, 0115?
Du får inte ändra historien på eget bevåg!
-Men jag räddade dig... -Hon ringde. GPS och röstigenkänning.
Nu blöder jag. Jag har inte ens varit här en minut, och kroppen är redan skadad.
Nå?
Knack, knack, Marcy. Dags för magnetröntgen igen...
Jag ber verkligen om ursäkt.
Du mördade henne.
Grace Day skulle dö i dag. Bli inte arg på mig för att du inte fick leka Gud.
Kandidater ska inte tas efter att TELL har passerat.
Men nu blev det så. Släpp det.
-Ska du straffa mig? -Smiska dig? Nej, jag har ett uppdrag.
Om jag nu får igång bilen...
Och nu?
Lumbalpunktion var okonventionellt, men det har lättat på trycket i hjärnan.
Vad gjorde du med ryggmärgsvätskan?
-Ett signalsubstansreglerande serum. -Smart. Det höll dig vid liv.
Men det funkar inte för evigt.
Jag vet.
Ja, du har förstås vetat det hela tiden. Det måste ha varit jobbigt.
Jag kan stabilisera din signalsubstans kortsiktigt, men...
Tack för hjälpen.
Jag önskar jag kunde hjälpa mer.
Är det allt du kan göra? Naniter, då?
-Bara ett fåtal läkarteam kan göra det. -Och bara på order från direktören.
Det borde börja verka på en gång.
Tack.
-Hur långt har hon kvar? -Inte långt.
Sprutan hjälper ett tag, -
- men hennes neuroner smäller av som fyrverkerier.
-Men om direktören vill rädda henne... -Ja. Tack.
-Rapportera till ditt team. -Varför?
Jag har i uppdrag att lokalisera 0014, och de bör ha hans position nu.
De fick bud med en budbärare i morse. Använd den där, så jag hör er båda.
-Var har du varit? -Förlåt, jag var tvungen.
Du bröt mot reglerna!
Den nya resenären kom ändå.
-Vi får prata mer sen. Är det 0014? -Har de inte hittat honom än?
Ni får väl kolla tidigare kandidater.
Varför välkomna en resenär som redan har anlänt?
Vem är det jag pratar med?
Kalla mig Grace. Vi har samma uppdrag nu, MacLaren, och det berör Marcy.
Det finns en möjlig kandidat från tidigare i dag.
-På en gård utanför stan. -Är det rätt?
Uppenbarligen. Skicka koordinaterna och kom dit med teamet.
Kom efter när du kan, Philip. Följ med mig, Carly.
Öppna, 0014!
-Jag heter Ellis. Försvinn! -Jag ska inte skada dig.
-Vem är grabben? -Ingen alls. Det är bråttom.
-Varför skulle jag lita på dig? -Utan mig skulle du sitta och koda -
- i en läckande kupol, din griniga gubbtjuv.
027... Den tonen tar jag inte miste på.
-Kalla mig Grace. -Är du också här för att gömma dig?
-Tydligen. Är du beredd att försvara dig? -Alltid, i ditt sällskap.
Jag ordnade det efter utfodringen. Jag har grisar!
Ge mig din kod.
Varför skulle jag göra det?
-Och du är...? -Trevor.
Du ser ut som om nån har skjutit din hundvalp.
Jaså?
Hon är burdus, men har hjärtat på rätta stället.
Kom in.
Du också, in med dig!
-Hur hittade ni mig? -Mitt team gjorde det. De kommer snart.
014 behöver skyddas.
Han skrev ett hack som en fraktion i framtiden vill åt.
-Vilken fraktion? -De ville störta direktören med min kod.
-Jag reste hit där den är oanvändbar. -Inte oanvändbar.
Hur ska den hjälpa dig här?
Jag försöker rädda ett liv. Är det så svårt att tro?
-Ja. -Definitivt.
Jag begick ett misstag som behöver rättas till.
-En hackare med hjärta av guld. -Ni är programmerare.
-Hon är direktörens favorit. -Bara när du inte är där.
-Hur ska min kod rädda ett liv? -Det får du se.
Oroa dig inte, jag förstör den efteråt.
Behöver du den nu på en gång?
-Jag skulle just fixa middag. -Det kan du göra. Kan du tillreda mat?
-Ja, visst. -Bra, jag har inte ätit på hundratals år.
Ni har ringt till Grant MacLaren. Lämna ett meddelande.
Det är David Mailer.
Jag ställde upp för er på sjukhuset, och lär få med dem att göra igen.
Nu vill jag veta hur Marcy mår. Och allvarligt talat...
Jag är rätt arg.
Därmed inte sagt att jag inte vill hjälpa till, -
- men det innebär inte att jag vill bli utnyttjad. Ring mig.
Trevor?
Trevor!
-Vem är det? -3468.
Vi skulle välkomna resenär 0014.
Välkommen, själv! Du också!
-Vad är uppdraget? -Säg det.
-Vårt uppdrag var att välkomna dig. -Då är uppdraget slutfört.
Är ni hungriga? Er vän lagar mat, men räknade nog med ett par gäster till.
-De är på väg hit. -Äntligen. Var är hon?
Du måste vara Grace.
-Vad händer? -En plan som du måste informeras om.
De är programmerare. De vill försöka behandla dig.
-Vad för slags behandling? -De säger att det kan bota dig.
Bordet dukar inte sig självt.
Grace vill prata med dig.
Här inne, Marcy.
-De sa att ni kan hjälpa mig. -Trevligt att träffas, Marcy.
Ett ögonblick, bara...
Så där ja. Sätt dig.
Hur mycket vet du om kvantmekanisk sammanflätning?
Jag vet att det är så vi överför medvetanden.
Ja, och för att det ska lyckas -
- krävs samstämmighet med exakt precision.
En miss dödar det inkommande medvetandet.
Det måste bli 100 % rätt.
-Jättebra, Marcy. Tack. -Vad var det där?
Bara ett kalibreringstest. Nu äter vi.
Jag var inte bara programmerare, utan ledde även forskningen om sociala media.
-Du valde ut kandidaterna. -Ja.
Ja. Framgångarna gjorde oss sturska, så när vi valde Marcys värd...
-Vad är det här nu igen? -Morot.
Morot.
Det här är spagettipumpa.
Min värd har ett kylskåp fullt av "bacon".
-När jag förstod vad det var, så grät jag. -Typiskt dig.
-Var var jag? -Du förstörde Marcys liv.
-Jag beklagar verkligen, Marcy. -Det var ett misstag. Jag förstår.
-Men du förstår inte hur jag ska lösa det. -Nej, det gör jag inte.
Genom att ompaketera originaluppladdningen och kringgå de skadade delarna av hjärnan.
-Det är en lysande idé. -Går ingen information förlorad?
Jo, det är klart. Jag får prioritera.
Några minnen går förlorade, men människans sinne är fullt av onödigheter.
-Du kommer inte att märka nåt. -Och minnena från det här århundradet?
De försvinner förstås. Jag har ju inte haft tillgång till dem.
-Se det som en omstart, helt enkelt. -Och hennes nuvarande medvetande?
-Det blir som vanligt. -Det skrivs över.
-Hon dör alltså. -Men det kommer att vara Marcy.
Bara inte just den här.
Jag borde ha berättat för dig.
-Skulle det ha förändrat nåt? -Nej.
-Äventyrade det nånsin vårt uppdrag? -Jag tror inte det.
Privatliv var inget som fanns i vår tid, men i den här tiden finns det.
Tack.
Dessutom vore det elakt av mig att börja skälla ut dig nu.
Vi informerar dig efter överföringen. Philip minns allt.
Inte allt.
Jag är inte samma person nu som när jag kom hit.
Det kunde ha varit flera århundraden härifrån.
Det var det ju, på sätt och vis.
Ni kan berätta för henne om händelser och uppdrag -
- och allt ni kan komma på in i minsta detalj, men -
- ni kan inte berätta för henne...
Vad då?
Det spelar ingen roll.
-Varför säger du "henne"? -För att hon inte blir jag.
Hon kommer inte att minnas det viktigaste med den jag är nu.
Jag tänker inte låtsas veta vad som gör oss till dem vi är, -
- men det måste vara mer än bara summan av våra minnen.
Ja, du har rätt.
Du är viktig för oss och jag vill inte förlora dig.
Fast jag är ju bara en person i ett team.
Som råkar ha som uppgift att rädda världen. Det får du tänka på.
Jag tänker inte säga åt dig vad du ska göra.
Där är hon ju.
-Vad händer om jag inte gör det? -Va?
-Vad händer om jag vägrar? -Varför? Då väntar ju en plågsam död.
-Har jag inte rätt att dö på mina villkor? -Nej! Vet du hur jag har ansträngt mig?
Det är jag tacksam för. Men har jag nåt val?
-Nej! -Det tror jag.
Du har ett ansvar gentemot huvudplanen. Du har avlagt ett löfte.
Kan jag bara få åka hem och tänka igenom det?
Hem...
Det finns någon jag måste träffa innan jag kan bestämma mig.
Som du vill.
Tack.
Kom, jag kör hem dig.
-Ja, det gick ju inte som planerat. -Säkert att vi är trygga här?
-Jag har vidtagit åtgärder. -Räcker det?
Jag har en hagelbössa också.
Jag kommer hem.
Jag kommer.
Tack för att ni följde med. Jag vill inte vara ensam nu.
Givetvis.
David kommer snart. Jag brygger lite te medan vi väntar.
Jag hjälper till.
Jag hjälper också till.
Vad sa hon som fick dig att överväga att avstå vår läkare?
-Jag förstår hur hon har det. -Jaså?
-Kommer inte uppdraget i första hand? -Hon behöver tid. Hon gör säkert rätt val.
-Du borde inte ha gett henne ett val. -Det är komplicerat. Se dig omkring.
Hon har ett liv i det här århundradet.
Det har vi alla.
Vissa av oss har gjort uppoffringar för att kunna göra det vi kom hit för.
-Det här handlar inte om personlig lycka. -Vad handlar det om då?
Jag har erfarenhet av det här. När tekniken testades -
- fördes mitt medvetande bort från och tillbaka till min kropp.
Det är inte samma sak. Du behöll dina minnen.
Det var länge sen. Poängen är att jag förblev mig själv.
-Jag kände ingen skillnad. -Det kommer inte hon heller att göra.
-"Hon"? -Du kommer fortfarande att vara du, Marcy.
Ja, alla påstår det.
Jag ser rent själviskt på saken: jag vill inte mista dig.
Jag vet bara att jag måste prata med David först.
Jag visste inte att han var så viktig för dig.
Det visste inte jag heller.
Jag kan förstås inte säga vad det handlar om, -
- men om vi bara får sitta ner och...
TIDPUNKT FÖR DÖDENS INTRÄFFANDE: 10.39
Nej!
-Marcy! -Vi är ditt team.
-Här skulle jag inte hamna. -Vi vet. Du är i trygghet.
-Vad är det som händer? -Det här är inte din ursprungliga TELL.
Resenär 3569...
Välkommen till 2000-talet.
-Agent MacLaren? -Hej, David.
Vad händer?
Gudskelov! Jag trodde att nåt hemskt hade hänt.
Du måste vara David. Jag har fått veta att vi står nära varandra.
Översättning: Karl Hårding