EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Slipp meg! Hvor er mannen min?
-Vi kan ikke forlate han der! -Stopp kjeften på henne, Marcy!
Hun kan ikke huske noe.
Før eller siden må jeg gi henne en HDAC2-inhibitor.
-Hvem er dere? Slipp meg! -Skynd deg, hun er sterk.
-Det kommer. Kan du kjøre saktere? -Vi kan ikke kobles til plassen.
-Ro deg ned, Kathryn! -Hvordan vet du hva jeg heter?
Hør på meg... Mannen min var på flyet. Han er FBI-agent.
Han hadde et apparat som reddet meg...
-Ro mens jeg fikser inhibitoren. -Hvordan holder han ut med henne?
-Er du der, sjef? -Han kan ikke høre deg.
-Så sterk G-kraft overlever ingen. -Noen tror det.
Ambulansen må ha vært vår.
De visste hvor og når flyet skulle styrte.
Direktøren skulle ha gjenopplivet han og Bishop.
Prøv mobilen.
-Hallo? -Hvem er det?
-Ta dere av kona, kom til hovedkvarteret. -Lever han?
Rydd opp etter dere, så kan vi snakke om neste steg.
-Skal vi legge henne i senga? -Du trenger ikke hviske, hun hører ikke.
Spesielt ikke når hun har fått dette.
-Hadde du en minneinhibitor med deg? -Ja, det har alle legereisende.
-Hvor mye glemmer hun? -Det meste av gårsdagen.
-For en bakrus hun kommer til å få. -Hent et par sko og hjelp Philip.
-Så morsomt de hadde det. -Hvor mye alkohol trengs for en blackout?
Jeg vet ikke, jeg tar bare heroin.
Vi kjører på med mye.
Senk våpenet, vi er ingen trussel.
-Hvem er du? -Reisende D13.
-"D"? -Det står for "doktor".
-I mitt tilfelle, også Derek. -Behandler ikke dere statsoverhoder?
I begynnelsen var det sånn, men nå redder vi alle direkøren gir ordre om.
Vi har allerede startet arbeidet.
-Kan han reddes? -Hvis vi kan stabilisere han.
Stoppe blødningene og bytte ut noen organer.
Jeg går ut fra at dere vil donere.
Selvfølgelig.
Da kan det gå.
Grant?
Hvor er du?
På jobb.
Hva skjedde i går? Hvor mye vin drakk vi?!
Jeg drakk ikke så mye, men du var i form. Forbes og jeg er...
Det ser bedre ut enn i går.
På utsiden, ja.
Det er den enkle delen. Skadene er på innsiden. Hjernen, vitale organer...
-Det tok hele natten å få han stabil. -De gjør jo ingenting med han.
-Det meste gjøres med nanoteknikk. -Grafinbasert?
Mer avansert enn noe jeg har sett. Uten dem hadde han ikke hatt en sjanse.
Men naniter kan bare gjøre så så mye.
-Jeg har en del ting jeg må fikse... -Hvor skal du?
Flyplassen. Var han ikke på flyet, skal ikke bilen hans stå der.
Ok, dra.
-Greit, 0115, det er din tur. -Klar når du er, Derek.
Det har kommet et stykke på vei, men det må vokse ferdig innvortes.
-Må dere snitte meg opp? -Nei, den finner veien selv.
-Det høres ikke bra ut. -Det føles ikke bra heller. Legg deg ned.
Dette kommer til å gjøre veldig vondt.
Er du ute på jobb?
Med K i banken, det tar en stund.
-Jeg gjør meg klar til å hjelpe. -Ok, men det trengs ikke.
Han er lederen vår. Jeg ba ikke om tillatelse.
Betaler man her?
Førerkort og vognkort, takk.
Klart det, det ligger nok...
Jeg henter bilen for en venn.
-Bilen er registrert på FBI. -Vennen min jobber der.
-Gå ut av bilen, er du snill. -Jeg har jo nøkkelen hans.
-Grant MacLaren... -Det leste du i papirene. Gå ut.
Snu deg rundt.
Jeg kan dessverre ikke gjøre dette.
Kan du åpne bommen?
Innfører naniter i tredje stadiet.
Jeg har aldri sett noe liknende.
-Går det bra? -Absolutt.
Vi ser om bukspyttkjertelen må byttes ut.
Sug.
Pokker.
Vi nærmer oss, badene er ferdige.
Så fint kjøkkenet blir!
Snart føler vi oss hjemme her.
-Er støvsugeren ødelagt? -Nei, jeg sugde opp noe under sofaen.
Her er det.
Ops...
-Ikke se på meg, det er din feil. -Ligger BHen også her?
En pose blod til.
Jeg henter det.
Er du fortsatt her?
Hva?
-Du var så stille. -Jeg satt og tenkte.
-På aldri å surfe mer? -Delvis det.
Når vi er på ferie, begynner jeg å tenke at jeg kan gjøre så mye mer med livet.
-Som hva da? -Jeg vet ikke.
Pappa var politi, jeg er FBI-agent. For en mangel på fantasi.
-Du elsker jo FBI. -Mer "liker".
-Du er veldig dyktig også. -Sier jeg til deg, i hvert fall.
Kanskje du er klar for en ny utfordring som ikke har med jobb å gjøre.
-Skal vi ha babydiskusjonen igjen? -Sa jeg det ordet?
Det syns i øynene dine hva du mener!
Pokker.
Punktert.
Hvordan går det med han?
Sternumfraktur, hemothorax og lungekontusjon.
Men hvordan ser det ut? Kommer han til å bli bra?
Det er for tidlig å si noe. Vi har akkurat startet.
-Dessuten har han et hjerteproblem. -Hva er galt?
-Det kan ikke fikses. -Direktøren har jo sendt dem hit.
Direktøren er ikke feilfri. Men han er i beste tenkelige hender.
Fant du den?
-Hva? Ja. -Der er den. Takk.
-Jeg kunne ønske jeg kunne hjelpe til. -Det gjør du.
Ja, hvordan hadde du klart deg uten meg?
Det hadde jeg ikke, Grant.
De ringte fra politiet, en parkeringsvakt har anmeldt biltyveri.
-Skiltene matcher Macs SUV. -Jeg fikk akkurat SMS av han.
Kanskje han ikke vet om det enda.
Du har kommet til spesialagent Grant MacLaren...
SØK KJØRETØY
-Hallo? -Det er Walt, er Mac der?
-Er han ikke med deg? -Nei, da er vi visst feilinformert.
-Unnskyld at jeg forstyrret. -Vent...
LASTER BILKAMERA
Hallo der...
SKRIVER UT
Hvor er du? Noen har stjålet bilen din.
Pokker.
-Hei... Du ser ikke bra ut. -Takk.
-Jeg er seriøs. -Jeg merker det.
Du burde legge deg.
-Folkens... -Hva er det, Philip?
-Vi har et problem. Jeg trenger skyss. -Når?
Nå.
Ok. Vent, jeg er på vei.
Du må snakke med legen.
Derek? Han sa at det skulle gjøre vondt.
Du kan få noe mot det.
Litt smerte for en god sak...
Mye smerte for en god sak...
Hjelp Philip, det går fint.
Nanitene er snart ferdige med bukspyttkjertelen.
Bra, men uten normal nerveaktivitet kan ikke kroppen fungere.
Sånn, nå skal du skyte.
Stå så stille du kan.
Trykk forsiktig, men bestemt, på avtrekkeren.
Skuddet kommer som en overraskelse.
-Pustingen skal være... -Overraskelse!
-Du må ta dette seriøst! -Jeg kan vise hvor seriøs jeg er...
-Hold løpet nede. -Du kan holde løpet nede.
-Du må ikke gjøre dette. -Jo, jeg vil, det føles farlig.
-Det er det også. -La meg prøve igjen.
Sånn, ja...
Sikt, og trykk forsiktig på avtrekkeren.
-Herregud, jeg avfyrte et våpen! -To skudd til.
Se på det! Fem skudd og målet er uskadd.
-Jeg liker ikke at jeg likte det. -Du må ikke like det.
-Jeg liker at jeg liker deg. -Liker du meg?
-Jeg liker deg veldig godt. -Jeg foretrekker et annet ord.
-"Vil ha"? -Det hadde jeg ikke tenkt på...
-"Trenger"? -Enda bedre.
-"Nå"? -Det var det beste hittil.
Sjekk opp denne fyren, han har tatt Macs bil.
Det er Philip Pearson.
Partneren din ba meg sjekke han for en stund siden.
-Er du sikker? -Ja, MacLaren var veldig sta.
Så han glemmer jeg ikke. Det er Philip Pearson.
Jeg er redd for at vi kommer til å angre på at vi ikke fikk barn.
Angrer du deg, eller er det bare redsel for at du skal angre deg?
-Redsel, tror jeg. Du, da? -Ingen kommentar.
Vi har ikke pratet om det lenge, og vi blir eldre.
Ja, det skal være visst.
Men all denne nye teknologien er helt fantastisk.
Du hadde blitt en fantastisk pappa.
-Husker du ikke hvor tøft det var for oss? -For meg, mener du?
Det tok oss lang tid å gå videre.
Jeg vet det.
-Og mine 60-timersuker... -Jeg forstår.
Jeg bare...
Jeg er redd for at hvis det skjer igjen...
-Jeg vet, jeg bare... -Jeg vet det.
Du kommer for sent.
Beth.
Macs bil ble funnet i en bakgate. Mistenkte er ikke på stedet.
-Tar de den inn? -Ikke enda.
-Du tar ikke telefonen. -Det er travelt her.
-Vet du hvor han er, Walt? -Ikke enda.
Han er ikke med meg og ikke med deg, til tross for at han sa det til oss.
Akkurat. Skal vi gå litt?
-Som FBI-agent må man av og til forsvinne. -Men hvorfor lyver han?
-Alt vi vet er at bilen hans er stjålet. -Hva?!
-Jeg er der nå, hvor er du? -I en bakgate et kvartal sør.
-Politiet er i nærheten. -Ok, jeg kommer.
Politi ved vestre innkjørsel.
Herregud!
Unnskyld! Jeg sølte kaffe på meg.
Åh, står jeg i veien?
Unnskyld!
Bare vent litt.
Takk.
MacLaren.
Det ordner jeg.
Ok, jeg kommer.
Bra, dette tar en evighet å gjøre alene!
Hvordan kan kundene alltid vite hvilke stoffer som ikke er inne?
-Nå? -Alle må inn.
-Jeg har jo booket deg. -Jeg vet det, beklager.
-Beklager? -Hva vil du jeg skal gjøre?
-Slutte å svare. -Da får jeg ikke lønn.
Den betaler jo for alt vi har.
Du har rett, jeg skal være glad for den tiden jeg får se deg, -
- og takknemlig for alt jeg får.
-Det var ikke det jeg mente. -Det var akkurat det du mente.
Bare dra på jobb.
Hva skal jeg...
Det forklarer hvorfor vi mistet GPS-signalet.
Ser noe annerledes ut?
Nei.
Ingenting tyder på slagsmål.
-Det hadde jeg ikke tenkt på. -Unnskyld, det er jobbens feil.
Vet du hva det rareste er? Det føles ikke helt uventet.
Hva mener du?
I det siste har jeg begynt å lure på ting jeg trodde var krystallklare.
Som mannen min.
Holder jeg på å bli gal?
Nei, det gjør du ikke.
-Jeg har også lagt merke til en del. -Virkelig?
Småting, som at han plutselig er bedre til å skyte.
Plutselig er han bedre til mye.
Men definitivt ikke på squash.
I går kveld...
-Hva da? Hva skjedde? -Jeg vet ikke helt.
Da jeg våknet var det kaos på kjøkkenet, det var fullt av tomme vinflasker, -
- men jeg husker ikke noe av festen.
Vi kan ta et glass vin eller to hvis han kommer hjem i god tid, men...
I morges skrev han i en melding at jeg var "i form".
-Du blir ganske morsom etter noen glass. -Jeg husker ikke at jeg drakk noe.
Jeg var bakfull da jeg våknet i dag, -
- men jeg har aldri fått blackout før.
I hvert fall ikke hjemme en tirsdagskveld.
Som om livet sporet av men ingenting skjedde.
Kanskje du bare er stresset.
-Jeg kjører deg tilbake til bilen. -Ikke til galehuset?
Nei, det ligger for langt unna.
De kommer til å lete etter meg. Jeg finner Forbes.
Hold han nede.
-Tang. -Gasbind.
Vi kan ikke vente lenger, vi må gjøre det.
Skalpell.
-Tiden er inne. -Tid...
-Dette fikser du. -Tiden begynner å føles som en elv...
Uansett hvor stor stein du kaster i, så finner alltid vannet en vei forbi.
-Ikke optimalt, men vi har ikke noe valg. -Elven flyter videre...
-...som om steinen ikke var der. -På tide å gå.
-Hva gjør du? -Hva ser det ut som?
-La det være. -Det føles ikke bra å ha det framme.
Skal du klandre meg for at jeg ville ordne rommet før barnet kom?
Nei, kutt ut.
-La det være, jeg vil ordne det. -Du bør hvile.
-Jeg er lei av å hvile. -Jeg bare pakker ned litt.
-Hvis du vil hjelpe til... -Hvorfor?
Skal vi ikke prøve igjen?
Var det alt? Er det over?
-Du står her og stirrer hele tiden. -Det gjorde jeg før også.
Det var en annen ting før du mistet barnet.
Førvi mistet barnet, dette er ikke noe jeg er alene om.
Det har du helt rett i.
Jeg holdt på å miste deg.
Jeg satt et helt døgn alene i et rom på sykehuset -
- uten å vite om du skulle klare deg.
Jeg er lei meg for at vi mistet barnet, men bare tanken på å miste deg -
- var så mye verre.
Det gjør meg kanskje til en egoistisk drittsekk, men -
- ja, jeg legger vekk litt ting.
-Vi har jo hørt fra han. -Men ikke du en gang vet hvor han er...
Vi holder ikke styr på hverandre hele tiden.
-Bilen ble stjålet og han svarer ikke. -Vi skal løse dette, Kath.
Jeg sier fra så fort vi får vite noe.
Takk, Walt.
-Forbes. -Hei, det er Beth.
-Jeg har funnet noe om Mac. -Ok, jeg kommer opp.
Kathryn...
Ja. Og nei.
Forstår du?
-Dette er ikke mine minner. -Nei.
-Jeg er ikke Grant MacLaren. -Nei. Og jo.
-Dette er hans minner. -Bare de lyseste bitene.
Fragmenterte og usammenhengende biter -
- av din verts bevissthet.
-Normalt ville du ikke hatt tilgang. -Hvorfor nå?
Du er veldig nære å dø.
-Jeg føler det. -Vi prøver å redde deg.
Titusener av naniter jobber med å reparere skadene -
- i prefrontale cortex og resten av kroppen.
Bevisstheten din fikk tilgang til minnene som tilflukt.
-Vis meg mer. -Det finnes ikke mer.
Det var det siste som fantes av han.
Jeg elsket deg så mye.
Han gjorde det.
Det er hans minner, ikke dine.
Hvorfor kjenner jeg ikke forskjell?
Klemmer på aorta.
Greit, skalpell.
Vevet ser bra ut, men har rytmeforstyrrelser.
Vi må få det på plass.
Sjekk e-posten din. Jeg har funnet Macs GPS-informasjon.
Alle steder MacLaren har vært siste halvannen måned.
-Jeg markerte noen steder. -Flott.
Jeg kikket nærmere på Philip Pearson, advokaten hans er Ray Green.
-Ikke overraskende. -Han kjøpte et sted nære travbanen.
MacLaren har vært der flere ganger.
-Der har du det. -Pokker!
-Jeg fikser en ransakelsesordre. -Pokker! Vi må ut!
-Hva? -MacLarens kollega er på vei.
-Vet du hva de gjør der inne? -Oppdraget foran alt.
Jeg kan hacke meg inn og forsinke ransakelsesordren, -
- men før eller siden kommer han hit.
-Hvorfor akkurat disse minnene? -De kan være tilfeldige.
Eller så var de så sterke at de overlevde din ankomst.
-Hva skjer? -Det er på tide å gå.
-Hvor da? -Det får vi se.
-Blir du med? -Nei.
Og ja.
-Ingen reaksjon. -Lad igjen.
Unna.
-Igjen! -Lad! Unna!
Du har kommet til spesialagent Grant MacLaren...
Herregud, Mac.
Hallo?
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg leter etter Philip Pearson.
-Hvem? -Pearson, jeg vet at han er her.
Og hvem er du?
Spesialagent Forbes, FBI.
Har du en ransakelsesordre?
Hvorfor skal jeg ikke ta deg med inn?
Jeg er en hacker, det funker ikke i fengsel.
Mac?
-Se hva du har gjort. -Hva er det som foregår?
Noen trenger å bli minnet på hvordan arbeidsrelasjonen vår skal fungere.
-Jobber du med han? -Nei, han jobber for meg.
-Men det ser han ut til å ha glemt. -Jeg ville vise hvor sårbar du er.
Vær stille. Mr Pearson er en av mine kilder i hackersaken.
Jeg lovte å holde han utenfor om han sluttet å bryte loven.
-Jeg beviste at jeg kunne ta bilen din. -Du har ikke engang førerkort.
-Det kan jeg lage. -Han mener at han kan hacke livet mitt.
-Dere er ikke sikret godt nok. -Nå holder det.
Takk for tipset om bilen, jeg regnet ut hvem som gjorde det.
-Hvorfor har du ikke ringt? -Fikk du ikke meldingene mine?
Jeg sendte deg sikkert tre.
Beklager. Jeg gjorde at de kom på avveie.
-Jeg ville vise at jeg hadde rett. -Alle leter etter deg.
-Du var utilgjengelig og bilen stjålet! -Hører du hva han sier?
Skjønner du ikke at jeg gjorde deg en tjeneste? Sikkerheten deres suger.
-Du er like sårbar. Jeg er ikke så dyr. -Hvis du ikke var kilden hans...
-Unnskyld, Walt, jeg visste ingenting. -Jeg har faktisk bedre ting å gjøre!
Jeg skal gjøre det godt igjen.
Ikke bekymre deg for meg. Ring kona di.
Walt...
-Er du ikke så dyr? -Jeg improviserte!
-Vi klarte det. -Jeg holdt på å svime av.
-Nå får det holde med sånt. -Nanitene er ikke ferdige enda. Hvil.
Skal jeg ta en sykedag?
Hvil i minst to timer for å slippe arrdannelse.
Ingen seksuell aktivitet på 36 timer, til nanitene er borte.
Da får jeg prøve å holde meg.
-Takk. -Ingen årsak.
-Kan jeg få litt nanoteknikk? -Det utfører vi bare på ordre, dessverre.
-Jeg skal på skolen i morgen! -Heldiggris.
Vi skal dra og redde en folkemyrdende diktator.
-Hvorfor det? -Han er vel bedre enn alternativet.
-Hyggelig å samarbeide med deg, 3569. -Samme her.
Hvil deg nå. Og om det er noe vi kan gjøre for deg...
Det går bra, jeg forstår.
Ta vare på dere.
Kat?
Hallo?
Kat?
Er du hjemme?
-Der er du jo. Jeg har prøvd å ringe. -Jeg slo av telefonen.
-Nå vet du hvordan det er. -Unnskyld.
Jeg kunne ikke slutte å se på den for å se om du levde eller ikke.
Det føles bra å ha den slått av.
Det er litt morsomt, informanten min stjal bilen min.
-Så hacket han... -Du får ta det i morgen.
Jeg er trøtt og vil ta et bad.
Vil du at jeg skal vaske deg på ryggen?
Oversettelse: Asle Rovik