EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Släpp mig! Var är min man?
-Vi kan inte lämna honom där! -Få tyst på henne, Marcy!
Hon får inte minnas nåt.
Förr eller senare krävs en HDAC2-inhibitor.
-Vilka är ni? Släpp mig! -Skynda dig, hon är stark.
-Det är på gång. Kan du sakta ner? -Vi får inte kopplas till platsen.
-Lugna ner dig, Kathryn! -Hur vet du vad jag heter?
Lyssna nu... Min man var med på planet. Han är FBI-agent.
Han hade en pryl som räddade mig...
-Lite tystnad medan jag fixar inhibitorn. -Hur står han ut med henne?
-Är du där, chefen? -Han kan inte höra dig.
-Så stark g-kraft överlever ingen. -En del tror det.
Ambulansen måste ha varit vår.
De visste var och när planet skulle krascha.
Direktören borde ha återupplivat honom och Bishop.
Testa mobilen.
-Hallå? -Vem är det?
-Ta hand om frun, kom till högkvarteret. -Lever han?
Städa upp efter er, sen kan vi prata om hur vi gör härnäst.
-Ska vi bädda ner henne? -Du behöver inte viska, hon hör inget.
Ännu mindre när hon fått det här.
-Hade du en minnesinhibitor med dig? -Ja, det har alla läkarresenärer.
-Hur mycket glömmer hon? -Det mesta av gårdagen.
-Vilken baksmälla hon kommer att få. -Hämta ett par skor och hjälp Philip.
-Vad roligt de hade. -Hur mycket alkohol krävs för minneslucka?
Jag vet inte, jag tar bara heroin.
Vi kör på mycket.
Sänk vapnet, vi utgör inget hot.
-Vem är du? -Resenär D13.
-"D"? -Det står för "doktor".
-I mitt fall även för Derek. -Ni ska väl behandla statschefer?
I början var det så, men nu räddar vi alla direktören ger oss order om.
Vi har redan påbörjat arbetet.
-Kan han klara sig? -Om vi lyckas stabilisera honom.
Stoppa blödningarna och byta ut några organ.
Jag förmodar att ni vill donera.
Givetvis.
Då kan det gå.
Grant?
Var är du?
På jobbet.
Vad hände i går? Hur mycket vin drack vi?!
Jag drack inte så mycket, men du var i gasen. Forbes och jag är...
Det ser bättre ut än i går.
På utsidan, ja.
Det är den enkla biten. Skadorna finns på insidan. Hjärna, vitala organ...
-Det tog hela natten att få honom stabil. -De gör ju inget med honom.
-Det mesta görs med nanoteknik. -Grafinbaserad?
Mer avancerat än allt jag sett. Utan dem skulle han inte ha en chans.
Men ibland räcker inte ens naniter till.
-Jag har en del saker jag måste fixa... -Vart ska du?
Till flygplatsen. Om han inte åkte ska inte hans bil stå där.
Okej, åk.
-Då så, 0115, det är din tur. -Jag är beredd, Derek.
Den har kommit en bit på vägen, men den måste växa klart invärtes.
-Måste ni snitta upp mig? -Nej, den hittar ändå.
-Det låter inget bra. -Det känns inget vidare, heller. Ligg ner.
Det här kommer att göra väldigt ont.
Är du ute på jobb?
Med K på banken, det dröjer en stund.
-Jag gör mig i ordning. -Okej, men det behövs inte.
Han är vår ledare, jag bad inte om tillåtelse.
Betalar man här?
Körkort och registreringsbevis, tack.
Visst, det ligger nog...
Jag hämtar bilen åt en kompis.
-Bilen är registrerad på FBI. -Min kompis jobbar där.
-Kliv ur bilen, är ni snäll. -Jag har ju hans nyckel.
-Grant MacLaren... -Det läste ni på pappren. Kliv ut nu.
Vänd er om.
Jag har tyvärr inte tid med det här.
Kan du ta upp bommen?
Inför naniter i tredje stadiet.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
-Mår du bra? -Absolut.
Vi kollar om bukspottkörteln behöver bytas ut.
Sug.
Vad fan?
Vi närmar oss, badrummen är klara.
Vad snyggt köket blir!
Snart känner vi oss som hemma här.
-Är dammsugaren trasig? -Nej, jag sög upp nåt under soffan.
Här är det.
Hoppsan...
-Titta inte på mig, det är ju ditt fel. -Ligger behån också här?
En påse blod till.
Jag hämtar det.
Är du kvar här?
Va?
-Du var så tyst. -Jag satt och tänkte.
-På att aldrig mer surfa? -Delvis det.
När vi är på semester börjar jag jämt tänka på vad jag kunde göra med livet.
-Som vad då? -Jag vet inte.
Pappa var polis, jag är FBI-agent. Vilken brist på fantasi.
-Du älskar ju FBI. -Gillar, snarare.
-Du är väldigt duktig också. -Säger jag till dig, i alla fall.
Du kanske är redo för en ny utmaning som inte har med jobbet att göra.
-Ska vi ta det här bebissnacket nu igen? -Sa jag nåt alls?
Det syns i dina ögon vad du menar!
Jäklar.
Punktering.
Hur är det med honom?
Sternalfraktur, hemothorax och lungkontusion.
Men hur ser det ut? Kommer han att klara sig?
Det är för tidigt att säga nåt. Vi har precis börjat.
-Dessutom har han hjärtproblem. -På vilket sätt?
-Det är irreparabelt. -Direktören har ju skickat hit dem.
Direktören är inte ofelbar. Men han är i bästa tänkbara händer.
Hittade du den?
-Va? Jaha. -Just det. Tack.
-Jag önskar att jag kunde hjälpa till. -Det gör du.
Ja, hur skulle du klara dig utan mig?
Det skulle jag inte, Grant.
De ringde från polisen, en parkeringsvakt har anmält en bilstöld.
-Registreringsskylten matchar Macs SUV. -Jag fick nyss sms av honom.
Han kanske inte vet om det än.
Ni har ringt till specialagent Grant MacLaren...
SÖK FORDON
-Hallå? -Det är Walt, är Mac där?
-Är han inte med dig? -Nej, då är vi visst felinformerade.
-Ursäkta att jag störde. -Vänta...
LADDAR BILKAMERA
Hallå där...
SKRIVER UT
Var är du? En kille har stulit din bil.
Helvete.
-Hej... Du ser inget vidare ut. -Tack.
-Jag menar allvar. -Jag märker det.
Du borde vila.
-Hörni... -Vad är det, Philip?
-Vi har ett problem, jag behöver skjuts. -När?
Nu.
Okej. Vänta, jag är på väg.
Du måste prata med läkaren.
Derek? Han sa ju att det skulle göra ont.
Du kan få nåt mot det.
Lite smärta för en god sak...
Mycket smärta för en god sak...
Hjälp Philip, jag klarar mig.
Naniterna är snart klara med bukspottkörteln.
Bra, men utan normal nervaktivitet kan kroppen inte fungera.
Så, nu är det dags att skjuta.
Stå så still du kan.
Tryck försiktigt, men bestämt, på avtryckaren.
Skottet kommer som en överraskning.
-Andningen ska vara... -Överraskning!
-Du måste ta det här på allvar! -Jag kan visa hur allvarlig jag är...
-Håll pipan nere. -Detsamma.
-Du måste inte göra det här. -Jo, jag vill, det känns farligt.
-Det är det också. -Ett försök till.
Så, ja...
Sikta och tryck försiktigt på avtryckaren.
-Herregud, jag avfyrade ett vapen! -Två skott till.
Titta bara! Fem skott och målet är oskadliggjort.
-Jag gillar inte att jag gillade det där. -Det måste du inte.
-Jag gillar att jag gillar dig. -Gillar du mig?
-Jag gillar dig väldigt mycket. -Jag söker ett annat ord.
-"Vill ha"? -Det hade jag inte tänkt på.
-"Behöver"? -Ännu bättre.
-"Nu"? -Det var det bästa hittills.
Kolla upp den här killen, han har snott Macs bil.
Det är Philip Pearson.
Er partner bad mig kolla upp honom för ett tag sen.
-Är du säker? -Ja, MacLaren var mycket påstridig.
Så honom glömmer jag inte. Det är Philip Pearson.
Jag oroar mig för att vi ska ångra att vi inte skaffade barn.
Ångrar du dig eller är det bara rädsla för att du ska ångra dig?
-Rädslan, tror jag. Du, då? -Inga kommentarer.
Vi har ju inte pratat om det på länge och vi blir allt äldre.
All den nya tekniken är helt fantastisk.
Du skulle bli en fantastisk pappa.
-Minns du inte hur tufft det var för oss? -För mig, menar du?
Det tog oss lång tid att gå vidare.
Jag vet.
-Och mina 60-timmarsveckor... -Jag förstår.
Jag bara...
Jag är rädd för att om det händer igen...
-Jag vet, jag bara... -Jag vet.
Du kommer för sent.
Beth.
Macs bil hittades på en bakgata, den misstänkte syns inte till.
-Tar de in den? -Inte än.
-Du svarar inte i telefon. -Jag har fullt upp.
-Vet du var han är, Walt? -Inte än.
Han är inte med mig och inte med dig, trots att han sa det till oss.
Visst... Ska vi gå en sväng?
-Som FBI-agent måste man försvinna ibland. -Men varför ljuger han?
-Allt vi vet är att hans bil har stulits. -Va?!
-Jag är där nu, var är du? -På en bakgata ett kvarter söderut.
-Polisen är i närheten. -Okej, jag kommer.
Polis vid västra korsningen.
Herregud!
Förlåt! Jag spillde kaffe på mig.
Jaha, står jag i vägen?
Förlåt!
Vänta lite, bara.
Snyggt.
MacLaren.
Det ordnar jag.
Okej, jag kommer.
Vilken tur, det här tar sån tid att göra ensam!
Hur kan kunderna jämt veta vilka tyger som inte finns inne?
-Nu? -Alla behövs.
-Jag har ju bokat dig. -Jag vet, förlåt.
-Förlåt? -Vad ska jag göra, då?
-Sluta svara. -Då får jag ingen lön.
Den bekostar ju allt vi har.
Du har rätt, jag ska vara glad för att jag får träffa dig alls -
- och tacksam för allt jag får.
-Det var inte så jag menade. -Det var det visst.
Åk till jobbet, bara.
Vad ska jag...
Det förklarar varför vi tappade GPS-signalen.
Ser nåt annorlunda ut?
Nej.
Ingenting tyder på slagsmål.
-Det hade jag inte ens tänkt på. -Förlåt, det är jobbets fel.
Vet du vad det konstigaste är? Det känns inte helt oväntat.
Hur menar du?
På sistone har jag börjat undra över saker jag trodde var helt glasklara.
Som min make.
Håller jag på att bli galen?
Nej, det gör du inte.
-Jag har också lagt märke till en del. -Jaså?
Småsaker, som att han plötsligt blivit bättre på att skjuta.
Han har plötsligt blivit bättre på mycket.
Men definitivt inte på squash.
I går kväll...
-Vad då? Vad hände? -Jag vet inte riktigt.
När jag vaknade var det kaos i köket, det var en massa tomma vinflaskor, -
- men jag minns ingenting av festen.
Vi kan ta ett glas vin eller två om han kommer hem i tid, men...
I morse skrev han i ett sms att jag var "i gasen".
-Du blir riktigt rolig efter några glas. -Jag minns inte att jag drack nåt alls.
Jag var bakis när jag vaknade i morse, -
- men jag har aldrig fått minnesluckor förut.
Verkligen inte hemma en tisdagskväll.
Som om livet spårade ur utan anledning.
Du kanske bara är stressad.
-Jag skjutsar dig till bilen. -Inte till dårhuset, då?
Nej, det ligger för långt bort.
De kommer att leta efter mig. Jag får hålla koll på Forbes.
Håll i honom.
-Peang. -Gasbindan.
Vi kan inte vänta längre, vi måste göra det.
Skalpell.
-Det är dags. -Dags...
-Det här fixar du. -Tiden börjar kännas som en flod...
Hur stor sten man än kastar i, så hittar vattnet alltid en väg förbi.
-Inte optimalt, men vi har inget val. -Floden flyter på...
-...som om stenen inte ens fanns. -Det är dags nu.
-Vad gör du? -Vad ser det ut som?
-Låt det vara. -Det känns inte bra att ha allt framme.
Ska du klandra mig för att jag ville göra i ordning rummet innan barnet kom?
Nej, lägg av.
-Låt det vara, jag vill ta hand om det. -Du borde vila.
-Jag är less på att vila. -Jag packar ner lite, bara.
-Om du vill hjälpa till... -Varför?
Ska vi inte försöka igen?
Var det allt?
Är det över nu?
-Du stannar här och tittar hela tiden. -Det gjorde jag förut med.
Det var en annan sak innan du förlorade barnet.
Innan vi förlorade barnet, det här är inget som jag är ensam om.
Det har du helt rätt i.
Jag var nära att förlora dig.
Jag satt ett helt dygn ensam i ett rum på sjukhuset -
- utan att veta om du skulle klara dig.
Jag är ledsen för att vi förlorade barnet, men bara tanken på att förlora dig -
- var så mycket värre.
Det kanske gör mig till en självisk skitstövel, men ja...
Jag plockar undan lite saker.
-Han har ju hört av sig. -Men om inte ens du vet var han är...
Vi håller inte koll på varandra hela tiden.
-Bilen blev stulen och han svarar inte. -Vi ska lösa det här, Kath.
Jag hör av mig så fort vi får veta nåt.
Tack, Walt.
-Forbes. -Hej, det är Beth.
-Jag har hittat nåt om Mac. -Okej, jag kommer upp.
Kathryn...
Ja. Och nej.
Förstår du?
-Det här är inte mina minnen. -Nej.
-Jag är inte Grant MacLaren. -Nej. Och jo.
-Det här är hans minnen. -Bara de ljusaste bitarna.
Fragmenterade och osammanhängande skärvor -
- av din värdpersons medvetande.
-I normala fall skulle du inte nå dem. -Varför just nu?
Du är väldigt nära att dö.
-Jag känner det. -Vi försöker rädda dig.
Tiotusentals naniter jobbar på att reparera skadorna -
- i prefrontala cortex och resten av kroppen.
Ditt medvetande fick tillgång till minnena som ett skydd.
-Visa mig mer. -Det finns inget mer.
Det var det sista som fanns kvar av honom.
Jag älskade dig så mycket.
Han gjorde det.
Det är hans minnen, inte dina.
Varför känner jag då ingen skillnad?
Klämmer åt aortan.
Då så, skalpell.
Vävnaden ser bra ut, men har rytmrubbningar.
Vi måste få det på plats.
Kolla din e-post, jag har hittat Macs GPS-information.
Alla ställen som MacLaren varit på sen 1,5 månad tillbaka.
-Jag markerade några ställen. -Suveränt.
Jag tittade närmre på Philip Pearson, hans advokat är Ray Green.
-Föga förvånande. -Han köpte ett ställe nära travbanan.
MacLaren har varit där flera gånger.
-Där har du det. -Helvete!
-Jag fixar en order om husrannsakan. -Helvete! Vi måste ut!
-Va? -MacLarens kollega är på väg.
-Vet du vad de gör där inne? -Uppdraget framför allt.
Jag kan hacka mig in och sinka husrannsakningstillståndet, -
- men förr eller senare kommer han hit.
-Varför just de här minnena? -De kan vara slumpmässiga.
Eller så var de så starka att de överlevde din ankomst.
-Vad händer? -Det är dags att ge sig av.
-Vart då? -Det får vi se.
-Följer du med? -Nej.
Och ja.
-Ingen reaktion. -Ladda igen.
Undan!
-Igen! -Ladda! Undan!
Ni har ringt till specialagent Grant MacLaren...
Herregud, Mac.
Hallå?
Kan jag hjälpa er?
Jag söker Philip Pearson.
-Vem? -Pearson, jag vet att han är här.
Och vem är ni?
Specialagent Forbes, FBI.
Har ni nån order om husrannsakan?
Varför skulle jag inte ta med dig in?
Jag är hackare, det funkar inte i finkan.
Mac?
-Titta, vad du har ställt till det. -Vad är det som pågår?
Nån behöver bli påmind om hur vår arbetsrelation ska fungera.
-Jobbar du med honom? -Nej, han jobbar åt mig.
-Men det verkar han ha glömt. -Jag ville visa hur sårbar du är.
Håll tyst. - Mr Pearson är en av mina källor i hackerfallet.
Jag lovade att hålla honom utanför om han slutade bryta mot lagen.
-Jag bevisade att jag kunde sno din bil. -Du har inte ens nåt körkort.
-Det kan jag tillverka. -Han menar att mitt liv går att hacka.
-Ni är inte särskilt skyddade. -Nu räcker det.
Tack för tipset om bilen, jag räknade ut vem som gjort det.
-Varför har du inte ringt? -Fick du inte mina meddelanden?
Typ tre stycken.
Förlåt. Jag såg till att de kom på villovägar.
-Jag ville visa att jag hade rätt. -Alla letar efter dig.
-Du var onåbar och din bil blev stulen! -Hör du vad han säger?
Jag gjorde dig en tjänst, förstår du inte det? Din säkerhet suger.
-Du är lika sårbar. Jag är inte så dyr. -Om du inte var hans källa...
-Förlåt, Walt, jag visste ingenting. -Jag har faktiskt bättre saker för mig!
Jag ska gottgöra dig.
Oroa dig inte för mig. Ring din fru.
Walt...
-Är du inte så dyr? -Jag improviserade!
-Vi grejade det. -Jag höll på att svimma.
-Nu får det räcka med sånt. -Naniterna är inte klara. Vila.
Ska jag sjukskriva mig en dag?
Vila i minst två timmar för att slippa ärrbildning.
Ingen sexuell aktivitet på 36 timmar, innan naniterna är borta.
Då får jag försöka hålla mig.
-Tack. -Ingen orsak.
-Kan jag få lite nanoteknik? -Det utför vi enbart på order, tyvärr.
-Jag ska till skolan i morgon! -Lyllos dig.
Vi ska flyga till andra sidan jorden och rädda en folkmördande diktator.
Han är förmodligen bättre än alternativet.
-Trevligt att få samarbeta med dig, 3569. -Detsamma.
Vila nu.
Om det fanns nåt vi kunde göra för dig så...
Ingen fara, jag förstår.
Ta hand om er.
Kat?
Hallå?
Kat?
Är du hemma?
-Där är du ju. Jag har försökt ringa. -Jag stängde av telefonen.
-Nu vet du hur det är. -Förlåt.
Jag kunde inte sluta titta på den för att veta om du levde eller inte.
Det kändes bra att ha den avstängd.
Det är lite lustigt, min källa snodde min bil.
-Sen hackade han... -Du får ta det i morgon.
Jag är trött och vill ta ett bad.
Vill du att jag ska tvåla in dig på ryggen?
Översättning: Martina Nordkvist