EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg kjøpte noe å skåle med, slik man gjør i dette århundret.
-De vet ikke engang at vi reddet dem. -Visste de, ville de drukket dette.
-Mange døde faktisk. -Og takket være dem overlevde mange flere.
91462000 flere.
Det fungerte. Helios kommer til å bomme på jorden om 18 måneder.
-Er ikke det verdt å feire? -Jo, sant nok...
Jeg har aldri tenkt lengre enn oppdraget varte.
De kan si det var kjemikalier, men russerne og kineserne har satellitter.
De skjønner at det var antimaterie.
Dette kan ende opp med det samme kappløpet som vi skulle forhindre.
Sjef. Feire seieren.
Ok.
-Noen andre som har vondt i armen? -Injeksjonen kan som sagt ha bivirkninger.
Hva med en skål?
Jeg er ingen taler, så...
Må dere leve lenge og vel.
Cheers, prost, salut, viva, budmo, skål og l'chaim !
-Herregud. -Det der er ikke bra.
Unnskyld, jeg hadde bare 20 dollar.
Når du sier "må dere leve lenge", -
- høres det ut som om det ikke blir flere oppdrag.
Vi har gjort det vi kom for å gjøre.
Vi har skapt en fremtid der det ikke lenger er behov for oss.
Da gjenstår bare å leve livene våre.
Disse livene, mener jeg.
Protokoll 5, i all evighet.
-God ettermiddag... -Bli med meg.
Hva er det?
-Vi har alltid kunnet stole på hverandre? -Vil du gjøre det slutt?
Jeg mener alvor. Jeg er i trøbbel. Hvordan ser ettermiddagen din ut?
-Jeg trenger hjelpen din. -Hva handler dette om?
Du har vært borte mye, -
- men jeg stiller ikke spørsmål fordi jeg stoler på deg.
-Stoler du på meg? -Selvfølgelig.
Kom.
SOV LENGE! JEG ER OG HANDLER.
Det går bra.
Kom hit...
Hvordan kan du se på dette?
NÅR KOMMER DU FRA?
HVA ER SPESIALITETEN DIN?
Det går bra.
-Ingenting passer. Jeg blir tjukk. -Du vet nok ikke hva det ordet betyr.
Enten det, eller så har puppene vokst.
-Kom hit. -Nei, jeg burde nok ikke...
-Kom, jeg trenger hjelpen din. -Ekspeditøren står jo der.
Se på dette, mye bra ting.
Se på denne, bar rygg. Og sitter buksene bra?
Ja, de er veldig bukser.
Åpne jakken, jeg får ikke alt ned i vesken.
-Du skal vel ikke stjele alt dette? -Ikke alt.
-Ikke gjør det, Rene! -Du elsker jo slikt. Hjelp meg.
Finnes disse i 47? Det er vanskelig å finne gode sko, men disse liker jeg.
-Kunne du sjekket lageret? -Lageret? Selvfølgelig.
Jeg trodde du tente på dette. Jeg gjør det.
Vi misforstår hverandre...
-Det der er ulovlig! -Det der også.
Direktøren kommer til å sørge for at du betaler for det de stjal.
Faen også...
Phil... Phil!
Ikke få meg til å løpe etter deg, Phil. Hvordan går det?
Jeg trodde du var nykter. Skaffet jeg Percocet unødvendig?
-Hva vil du, Ray? -Kom, så kjører jeg deg hjem.
-Jeg tar en spasertur. -Ja, jeg ser det.
-Jeg har ingen resultat til deg i dag. -Drit i dem...
-Du skremmer barna. -Bø!
-Skynd deg! -Hvor skal vi, Walt? Hva er dette?
Vær våken, denne gjengen tuller du ikke med.
Stå stille! Ikke snu dere!
-Slipp vesken og våpnene på bakken! -Vi gjør det!
-Seriøst? -Det ordner seg.
Opp med hendene. Ikke snu dere!
Beklager, Mac.
Kom igjen!
Overraskelse!
-Ta det litt rolig. -Jævler.
-Slapp litt av, Mac! -Jeg kunne brukket noe!
Du er fremdeles like prippen. Gratulerer, partner.
Takk for hjelpen med propangassen.
Etter femten år klarer de fortsatt å overraske deg. Gratulerer.
Jeg har lovet meg selv at jeg aldri skal spise dette igjen.
Når spiste du skikkelig mat sist?
Jeg ser deg bare med brus og godteri.
-Når begynte du å bry deg om helsen min? -Der har du problemet ditt.
Du har nok bare hatt narkovenner.
Aldri noen som virkelig har brydd seg.
Du bryr deg bare om veddemålene.
Ja, evnene dine spiller en viktig rolle i vennskapet vårt.
Men jeg kjøper lunsj til deg fordi jeg er en jævla samaritan.
-Marce? -Her inne.
Jeg husker ikke om du foretrekker grønne eller røde epler... Herregud!
Hva er det?
-Hva holder du på med? -En enkel operasjon, ikke noe alvorlig.
Hva har du gjort?
Jeg har satt inn vagusnervestimulator for å minimere anfallene.
Vanlige folk opererer ikke på seg selv! Kanskje Terminator...
Det var bare et lite inngrep.
-Jeg skal rydde opp. -Det handler ikke om det.
-Det er sinnssykt å gjøre noe sånt alene! -Du hadde tvunget meg på sykehuset.
Ja! En operasjon?!
-Se, som det ser ut! -Det er bare litt blod.
Nei, det er det ikke i det hele tatt. Det er mye blod.
Hvordan kan du ikke se det selv?
-Jeg klarer ikke dette mer. -Hva da?
Å late som om dette er normalt. Ikke bare dette, men alt.
Du er ute hele natten uten å si hvor du er, -
- hjertemassasje i telefon, beskjeden om at du kanskje skulle bli forflyttet...
"En annen tid, et annet liv..."
Slutt å kysse meg bare for å få meg til å holde kjeft. Det er urettferdig.
-Vil du at jeg skal gå? -Nei.
Nei, men jeg vil at du slutter å prøve å gjøre alt alene.
Slipp meg inn. La meg hjelpe deg i kampen din.
For hva enn det er du gjør, så er det en form for kamp.
-Ville du ha hjulpet meg med dette? -Herregud, nei.
Men hva som helst som ikke er kirurgi.
Kanskje småting da. Som plaster.
Plaster fikser jeg.
Få han hit. Ta jakken av ham.
-Av med jakken. -En applaus!
-Hvorfor tar du jakken? -Slapp av.
Spesialagent Grant MacLaren. Som takk for alle årene dine i byrået, -
- vil kollegaene dine gi deg denne -
- som et tegn på hvor mye vi setter pris på deg.
15 år! Hold den opp.
-Hva gjør du? -Nei...!
Skal vi se...
Ta et bilde, Kat.
Jeg kommer ikke inn. Har du byttet kode?
Kom igjen... Stort smil!
Det er ikke farlig, vi skal bare være forsiktige i dag.
REISENDE 3465
Helvete.
-Hei, Walt. -Hei, vennen.
Takk for at du ordnet dette. Det betyr mye for han.
Ja, det er greit.
-Er alt bra nå? -Ja... Eller vet du noe jeg ikke vet?
Mac kjørte deg jo til legen her om dagen.
Men det har jeg jo ikke noe med.
Jeg har det bra. Det var ikke noe alvorlig.
-Godt å høre. -Ja, så det er bare bra.
Vi har det bra.
-Vil du ha påfyll? -Takk, gjerne.
Jeg er veldig lei meg.
-Hva faen var det der?! -Si det, det var du som ødela.
-Ble du for opphisset? -Det var en dårlig plan.
Det var din egen plan! Vi har sikkert gjort det ti ganger. Du er helt borte.
-Hva er dette? -Benzo, favoritten din.
Det er mammas medisin. Hvordan fikk du tak i den?
-Stjal du fra familien min? -Du sa at jeg skulle gjøre det!
Bare gi meg tablettene. Du fikk av meg sist gang!
-Vi var enige! -Hodet ditt har ikke kommet seg, Trevor.
-Jeg er utenfor fare. -Gi meg tablettene nå.
Gå herfra.
-Trevor! -Ikke.
Dra til helvete!
Len deg tilbake og lukk øynene.
Hva er vitsen med dette?
Dette punktet er koblet til en nerve i hodet ditt.
Nei, refleksologi er pseudovitenskap.
Snart påstår du vel at hoftebenet ikke sitter sammen med lårbenet.
-Det gjør det jo ikke. -Jeg prøver å få deg til å slappe av.
-Hva er dette? -En reaksjon etter en sprøyte.
-Hvilken sprøyte? -Et antiserum.
Et antiserum mot...?
Marcy.
-Du hallusinerer. -Hva mener du?
Psykotropiske effekter av antiserumet. Du har hatt dem i hele dag.
-Et antiserum mot hva? -Jeg burde ikke ha sagt noe.
-Jeg har bare noen bivirkninger. -Var du innblandet i eksplosjonen?
Vet du om den?
Det var den første soppskyen vi har hatt her på veldig lenge.
De sa på nyhetene at det var en kjemikalielekkasje som...
Men det vet jo du. De sa de rakk å evakuere området tidsnok, -
- og at ingen kom til skade. Marcy?
Marcy? Se på meg.
Husker du den gangen vi ble nødt til å evakuere?
Alarmen gikk, reveljebjellen ringte, alle skrek -
- og der kom 3468...
"Faen, arrestordren lå i den jakken!"
-Hvor er glasset ditt? -Jeg har fått nok.
-Du trenger mot før talen. -Ingen vil høre meg snakke.
Hvem har lyst til å høre Mac tale?
-Jeg må pisse. -Vent. Ta litt whisky.
Er ikke dette en bra fest?
Vet du hva du trenger? Noe å elske.
Det er ikke bra for noen å sitte innelåst i en garasje uten sol, uten dame...
-Eller gutt? -Det er uansett ikke en prioritet.
Kjæledyr da? Du må prate med noen andre enn datamaskinen og deg selv.
-Hunden er jo menneskets beste venn. -En valp? Ok.
Dette var mye bedre. En valp er et stort ansvar.
Man må plukke opp bæsj, de bjeffer hele tiden, og man kan ikke reise.
En profesjonell gambler som deg må jo kunne fly til Vegas på kort varsel.
-Takk, Ray. Hun er søt. -Ingen årsak.
Vi skal til et sted til.
-Er alt bra? -Ja, jeg tror det.
-Jeg trodde du skulle banke han opp. -Beklager om jeg ikke er god nok for deg.
Jeg liker deg som du er.
Jeg har faktisk aldri likt det andre.
Jeg bare spilte med.
-Mener du det? -Jeg lover.
Kom, jeg skal vise deg noe. Det kommer du nok til å like.
Jeg vet at det er et kamera her et sted.
Ikke vær redd. Jeg skal ikke la dem gjøre deg noe.
Det var bortkastet tid. Jeg får skjære den ut igjen.
Nei, ro deg ned. Pust.
Jeg er så trøtt.
Jeg vet.
-Vil du virkelig hjelpe meg? -Jeg gjør hva som helst.
Unntatt kirurgi, sa du.
Ja, jeg vil ikke operere deg. Der går grensen.
Det er en enkel prosedyre.
-Du kalte den forrige "et lite inngrep". -Du klarer det, det vet jeg.
Jeg har hatt lyst til å be deg en stund, men jeg var redd for at du skulle si nei.
Ok...
Hva vil du at jeg gjør?
-Jeg vet at du stirrer på meg. -Hvordan vet du det?
Jeg har trent mye.
Hvordan får du renset sinnet for tanker?
De fleste dager er det enkelt -
- men i dag er det vanskeligere.
Distraherer jeg deg?
-Mye har forandret seg den siste tiden. -Som hva? Fortell.
Jeg trodde at livet mitt hadde mening.
Og så våknet jeg en dag, nesten overrasket over å være i live -
- og så at meningen min var borte.
Alt jeg har gjort har handlet om ett eneste mål.
Og nå når målet er borte -
- lever jeg bare et fremmed menneskes liv.
Det må være tøft å ikke kunne spille fotball.
Men bare så du vet det -
- så ble jeg ikke sammen med deg fordi du var en suveren quarterback.
-Ikke? -Nei.
Det var den store kuken din.
Jeg tuller!
Men selv om du ikke har det målet lenger -
- kommer du til å bli noe stort.
Der er jo femtenåringen.
Jeg var tvilende til å gjøre dette, for han er en så dårlig partner.
Men nok om hvordan han spiller squash.
Gi en applaus for vår kollega og venn, spesialagent Grant MacLaren.
Takk så mye. Takk, partner.
For en fin ettermiddag.
Mange kjente ansikter her.
Det er så rart -
- at jeg aldri kommer til å se dere igjen.
Helt til mandag.
Vi har opplevd så mye sammen.
Så mange at jeg ikke kan snakke om dem.
Samarbeid er alt.
De man jobber med blir som familien din.
En felles historie, et felles oppdrag...
Det blir ditt holdepunkt.
Og min ekte familie, min kone Kathryn...
Hun støtter meg.
Antakeligvis bokstavelig talt i kveld. Herregud.
Kom igjen!
Skål for femten år til!
Takk.
-Det er nok best at du kjører. -Nå drar vi.
-Kom hit! -Rolig...
-Hva er det? -Hvorfor har du stjålet medisinen min?
-Det har jeg ikke. -Den gikk i hvert fall ikke ut herfra?
-Nick stjal den. -Hva faen gjorde han her?
-Han trodde at jeg ville det. -Du lyver, stjeler... Doper du deg også?
-Nei, jeg tar ikke dop. -Du ser påvirket ut.
-Ta ansvar for det du gjør, som en mann! -Som deg, Gary?
Jeg sa det som det var.
-Her er medisinen din. -Trevor!
L3, L4, L5... Der, mellom L4 og L5.
-Dette er helt sprøtt. -Jeg kan ikke gjøre det uten deg.
Det kommer ikke til å gjøre så vondt.
Ok...
-Unnskyld! -Du gjør det helt riktig, fortsett.
-Unnskyld, det gikk hull. -Det går bra, fortsett.
Seriøst? Hvor langt inn skal den?
Det er bra.
-Herregud, det lekker. -Det går kjempebra, fortsett.
Jeg holder på å svime av.
Dette var favoritten din.
Ok... På tide å analysere ryggmargsvæsken.
Nei, ikke nå. Du må hvile.
Bare hvil.
Det er ordre fra liksomdoktoren.
Den ser ren ut.
-Hva vil du? -Bor Ms. Shannon her?
Hvem spør?
Jacqueline Peele fra barnevernet.
Det ville vært mye bedre om vi kunne snakke inne, Ms. Shannon.
-Jeg vil bare stille noen spørsmål. -Hva gjør du her?
-Vi har fått bekymringsmeldinger. -Hvem har gjort det?
-Mannen din. -Jeff er ikke mannen min.
Han er barnets far. Vi er nødt til å sjekke ut saken.
-Hva skriver du? -Observasjonene mine.
Har du noen problemer, Ms. Shannon?
-Hvem er du egentlig? -Unnskyld?
Hvem her sendt deg hit? Hvem er de? Hva vil de med meg?
-Jeg kommer fra barnevernet. -Har du noen papirer på dette?
Nei, det er bare et uformelt besøk. Jeg kan gå hvis du vil...
Ja, det vil jeg.
-Da må jeg notere at du var uvillig... -Ut!
-Ser ut som om Walt har det bra. -Han er en maskin.
Han sa at du har gitt meg mer oppmerksomhet i det siste.
-Det er vel ikke så ille? -Men det er ikke sant.
Han sa at du sluttet tidlig for å bli med meg til legen.
-Gjorde jeg det? -Nei, det gjorde du ikke.
-Så hva var det du gjorde? -Når?
Hva gjorde du når du sa du ble med meg til legen? Jeg er ikke dum!
Jeg har lagt merke til forandringene. Maten, ny kode på telefonen...
Det er noe på gang. Fortell!
Fortell meg.
-Jeg er ikke den du tror jeg er. -Hva?!
Du er ikke hva da? Fortell!
Jeg elsker deg.
Det har jeg alltid gjort.
Nei, bli her.
-Jeg heter Colin og jeg er avhengig. -Hei, Colin.
Vi ønsker en ny kamerat velkommen. Vil du presentere deg?
-Han er blyg. -Det gjør ingenting. Begynn du.
Jeg var maktesløs overfor avhengigheten.
Jeg legger mitt liv i Direktørens hender.
Og jeg ber om å få vite hva Direktøren vil jeg skal gjøre, -
- og styrken til å utføre det.
Direktøren vet det ikke.
Takk, reisende 7294.
Jeg er reisende 3326. Jeg har vært i 2000-tallet i fem uker.
Og jeg er så jævla trøtt. Jeg vil bare legge meg ned og bli høy.
Her om dagen reddet vi verden. Hva gjør jeg nå?
Jeg ble valgt og opplært til å huske alt.
Alt. Dager, koordinater, kandidater, mennesker...
Alle dødsfall. Hvert eneste ett.
Men jeg husker ikke engang ansiktet mitt.
Ansiktet jeg ble født med hundrevis av år fremover i tid.
Men det spiller vel ingen rolle.
For dette er den jeg er nå, så det er bare å bli vant med det.
Jeg heter Philip og kommer fra fremtiden.
Si det høyt, gutt.
Det utgjør en forskjell.
-Jeg heter Philip og er heroinist. -Hei, Philip.
Han er definitivt utro, mamma.
Pusser du opp?
Hva hendte med protokoll 5?
Kan ikke Trevor og Philip være venner?
-Du er minst hundre år eldre enn meg. -Jeg er ung til sinns.
Nei, det er du ikke.
-Jeg trenger et sted å sove. -Det tror jeg på.
Mi casa es su casa.
Takk.
Rar dag. Har du opplevd noen bivirkninger av antiserumet?
-Hallusinasjoner? Stemmer? -Ja.
-Det har jeg hele tiden. -Jaså?
Det er noe dritt.
-Jeg tror at det begynner å gå over. -Ja, det tror jeg også.
Hva er det?
Et nytt oppdrag.
Vi er i gang igjen.
Oversettelse: Asle Rovik