De er kommet efter ham. Familien og alle andre er i fare.
Og jeg får ham tilbage dertil.
- Bringer vi ham hjem? - Der er sket noget mellem dem.
Angela Adams findes ikke mere. Det er en familiehistorie.
Cheryl, du ved, hvordan det fungerer.
Nogle gange må jeg gøre ting, jeg ikke kan tale med dig om.
Hvornår ser vi dig igen?
Hæren brænder stedet ned.
- Du kan ikke blive. - Det er jeg nødt til.
Min bror er død.
Og angående de to amerikanere, du bragte hertil?
De er i USA nu
og arbejder på din ordre for at fjerne truslen.
- Du vil bede mig om at hjælpe dem. - Det vil jeg.
- Er du okay? - Ja. Ja.
Hvad end I to var ude efter, så kom I tættere på, end Pávlovitj brød sig om.
Det største problem er, at Emilys livline ligger død derovre.
Jeg er som et barn.
Og alt er nyt.
Jeg hører ordene talt om dig i sorg…
men de betyder intet.
Et sprog, jeg føler, jeg burde kende, men endnu ikke forstår.
Jeg mærker deres ærbødighed for dig.
Jeg mærker deres loyalitet.
Jeg mærker kærligheden.
Men ordene er bare lyde.
Luftstrømme.
Så jeg vil sige farvel til dig på min egen måde.
Samme måde, jeg sagde farvel til hende på.
Jeg kender dig ikke.
Hvilket vil sige, at jeg ikke ved, hvad man kan sige om dig,
der kan definere dig.
Men måske er der en anden måde at vide det på.
En meget ældre måde…
fra dengang vi kun kendte til det dybe, mørke hav.
Og sanser, som for længst er glemt.
At mærke en anden passere uset…
i et kort øjeblik…
og vide, om det er noget at frygte,
noget at bekæmpe
eller noget mere sjældent.
At vide, at den ting i mørket er noget at holde fast i…
så længe som muligt.
Jeg ved, at du er alle de tre ting for mig.
Et lige så splittet svar som mine spørgsmål.
Men jeg er taknemmelig for, at vi passerede hinanden i mørket.
Selv om det kun var et øjeblik.
Så jeg bliver her, indtil stykkerne er samlet.
Hvor end du er…
hvor end du tager hen…
når du ser hende…
så vær sød ved hende.
Jeg tror, hun måske var lige så splittet, som vi er,
og at hun gjorde sit bedste.
Og sig, at jeg har fundet hjem.
Hvad sagde du til ham?
Jeg sagde, at Tarik elsker ham…
og vil passe på ham…
men at han vil blive meget bange.
Og han vil føle sig meget alene.
Det vil gøre ondt.
Det er ikke godt at lyve for et barn.
Ikke når sandheden er vigtig.
Og ikke når man forventer, at de bliver voksne,
som man gerne vil kunne se i øjnene en dag.
Alle de ting er sande.
Og Tarik vil beskytte ham.
Han elsker ham.
Jeg håber på…
at når vi kommer forbi det her,
så får du en chance for at lære ham at kende.
I er ens på så mange måder.
Hvad?
Jeg er meget alene.
Jeg har brug for en blikkenslager.
Du sagde en halv time, og det var for to en halv time siden.
Ja, det har jeg prøvet.
Det har jeg også prøvet.
Jeg ved, du prøver at hjælpe, men der er bare visse ting,
hvor jeg har brug for, at nogen er fysisk til stede.
Cheryl?
Harold?
Åh gud.
Undskyld, jeg ikke ringede i forvejen.
Hvem taler du med?
Gud nej. Øjeblik.
Nej, ikke dig.
Jeg må løbe, men sender du blikkenslageren herhen?
- Nej, nej. Vent. - Hvad?
Sig, han ikke skal komme. Jeg skal tale med dig.
Sig, vi har fundet en løsning. Ja, hav en god aften.
Hvad sker der?
Jeg skal minde dig om noget, du allerede ved.
Hvorfor skulle du...
Mit andet sæt løfter til dig. Dem, jeg lavede lige efter vores bryllup.
Jeg lovede dig, at jeg ville efterlade mit arbejde ved døren.
At det aldrig ville forstyrre vores familie.
Men… der er sket ting…
uden for døren, som jeg ikke kan fortælle dig om.
Det bliver mere kompliceret end nogensinde.
Er Angela okay?
Det tror jeg, ja.
Men jeg har hende ikke med mig. Hun er i Afghanistan.
Hun er i fare. Og det er jeg også lige nu.
Du skal hente flugttasken til dig og Henry.
I skal bo på hotel i et par dage.
Harold…
I to vil være i sikkerhed der. Jeg må bare være forsigtig.
Harold, Henry er her ikke.
Hvad? Det er sent. Hvor er han?
Henry bor her ikke længere.
- Hvem er… - Det er okay.
- De er med mig. - Med dig?
Hvad mener du med, at Henry ikke bor her mere?
Du skulle vente, mens jeg forklarede det for hende.
- Der er ingen forbindelse i din indkørsel. - Død zone.
Det er svært nok at komme igennem, og jeg har ikke tid til at vente.
- Vi må advare hende. - Du har ret.
Det er Angelas far.
Godt at møde dig.
Ingen navne. Det er bedst, at vi ikke nævner navne.
Ring til hende. Giv mig et øjeblik, så går vi.
Bilen skal ikke holde i indkørslen længere end nødvendigt.
- Jeg skal have noget skiftetøj. - Tag, hvad du vil have. Ovenpå.
Første dør til højre.
RINGER OP
DEN AMERIKANSKE HÆR
- Hvad er klokken der? - Morgen.
Det er svært at komme igennem. De er så langt væk.
Vi kvajede os.
Hun skal væk derfra.
Hvad sker der med ham?
Hvem ham?
Morgan.
Personalet finder ham i morgen tidlig, og så bør vi ikke være i nærheden.
Ja, jeg ved det godt. Jeg kendte ham knap nok.
Hvordan skete det?
Jeg ved det ikke.
Hvad tror du så?
Jeg tror…
Jeg tror, han havde fat i noget.
Jeg tror, Pávlovitj prøver at få kontrol over Hamzads mineralaflejringer.
Ja.
Bote kom for tæt på.
Pávlovitj ville have ham af vejen, men…
Men?
At dræbe den gamle mand og gøre det på amerikansk jord.
Konsekvenserne af det er…
Det er ikke sådan, man tjener penge på mineralrettigheder.
Der foregår noget, vi ikke forstår endnu.
Hvad betød det? "Henry bor her ikke længere."
Sig ikke, at du har sendt ham…
- Han er hos Curt og Lois. - For fanden, Cheryl.
Han bliver der et stykke tid. Det er det bedste.
- Han er ikke… - Undskyld.
Jeg spurgte dig direkte: "Ser vi dig igen?"
Jeg spurgte dig direkte: "Er du sikker på, vi skal se Angela igen?"
- Og du svarede mig ikke. - Jeg kunne ikke svare.
Jeg bebrejder dig ikke for det her.
Jeg gik med til at spille efter reglerne og leve uden svar.
Jeg meldte mig til det her. Jeg skal ingen steder.
Men Henry er kun en lille dreng. Han har ikke meldt sig til det her.
Jeg har lige mødt Angelas far for første gang,
og jeg må ikke kende hans navn?
Henry skal kunne stille spørgsmål og få svar.
Og lige nu…
Jeg elsker dig, Harold, og det piner mig at sige det,
men lige nu kan vi ikke gøre det for ham.
Curt og Lois er røvhuller.
Over for os, ikke ham.
De er også hans bedsteforældre.
Det plejede at være nemmere at lade, som om arbejdet stoppede ved døren.
Vi lukkede Angela ind, fordi…
Jeg ved ikke hvorfor.
Da vi indså, at vi havde gjort en undtagelse, passede hun bare ind.
Og med Chip.
Men nu…
Jeg prøver virkelig, Harold.
Men jeg drukner i manglen på svar.
Angela Adams er fiktion.
Hendes far,
manden ovenpå,
har været en lang række fiktion, siden jeg mødte ham på Bureauet.
Hvis jeg skal stoppe, så sig det nu.
Er det hende?
Hvad?
Er det her… Emily?
- Ja. - Vidste du, det var sådan her?
Ja, det vidste jeg.
Vi måtte arbejde med nogle risici for eksponering. Ting, man ikke skal sige.
- Men hun sagde… - Jeg mener sådan her.
Hun er en del af familien.
- Du har også været tæt på dem, ikke? - Jo.
Var det ikke svært?
At være udenfor?
At afbryde kontakten med Harold var en del af aftalen.
- "Aftalen"? - Ja, den aftale, Abbey og jeg lavede.
Et rent brud.
Han var min sidste forbindelse. Da den blev brudt, var vi fri.
De to var den eneste forbindelse, jeg havde brug for.
Der er forskel på at have et behov og på at ville have.
Pis.
Harold! Hvad fanden?
Vandvarmeren sprøjtede på afbryderen og kortsluttede det hele.
Hvert minut vi er herinde, er et minut mere, hvor bilen står derude.
- Far? - Giv mig et øjeblik.
Far?
Harold, kom herind.
- Hallo? - Emily?
- Ja. Hallo? - Ja.
Bliv der. Mister jeg dig, får jeg dig måske ikke tilbage.
Okay, jeg prøver. Jeg kan høre dig nu.
Hør her, Em.
Morgan Bote er død. Vi fik fat i ham og pressede ham,
men vi kunne ikke få ham til at give efter ved første kontakt.
Omkring en time senere blev han myrdet.
Hvad? Af hvem?
- Det er en lang historie. - Er du okay?
Ja, jeg har det fint. Harold har det fint.
Jeg er lige her, stump.
Men hør, Emily, du er nødt til at komme væk derfra, skat.
Far…
Vi ved begge, hvad der er på vej derhen. Jeg kan ikke beskytte dig.
Far, de er her allerede.
Fandens. Okay.
Vi har en vagtenhed i passet, og de angriber nu.
Hvor mange mænd?
Hvem? Hæren eller…
Nej, jeres mænd, vagtenheden. Hvor mange er der dernede?
Det ved jeg ikke. Tyve, måske.
Det er ikke nok til at holde dem væk. Du må væk derfra.
- Det kan jeg ikke. - Jo, det kan du.
Nej, det kan jeg ikke. Og slet ikke i dag.
For fanden da også.
Han er død, far.
Hvem er død?
Min far.
Han døde af sine sår i går aftes, og vi begravede ham i morges.
Er du okay?
Jeg har det fint.
Hvem har I fået evakueret?
Kun nogle af dem. Men det skete hurtigt.
- Hvem er tilbage? Familier? - Ja.
- Børn? - Ja.
Ja.
Okay, vent et øjeblik.
Okay. De er igennem passet. De er på vej herop.
- Vi rykker ud. - Læg ikke på, Em.
Nej, det gør jeg ikke. Giv mig et øjeblik. Jeg er ved den sydlige brønd.
Vi tager op til komplekset for at omgruppere.
Jeg kommer tilbage, når vi er inde, okay? Vent på mig.
- Har du slået mikrofonen fra? - Ja.
De tunneler, du talte om, går de langt nok væk til,
- at de kan flygte den vej? - Det prøver de at finde ud af.
- Hvordan ved du det? - Det gør jeg bare, Harold.
Og de har børn med. Jeg ved ikke, hvordan det skal fungere.
- Vi må begynde at ringe rundt. - Hvem vil du ringe til?
Der er folk, vi kan ringe til.
- Som jeg kan ringe til. - Hvem?
Vi har mistet hende én gang før.
Vi var i en park.
Jeg vendte mig om, og hun var væk.
Abbey troede, jeg havde hende. Jeg troede, Abbey havde hende.
Hun var…
Hun var lille. Hun gik bare sin vej.
Det tog os ikke lang tid at finde hende.
Hun kom ikke så langt. Men følelsen var frygtelig.
Jeg har kæmpet i så mørke krige, at ingen turde give dem et navn.
Og i mit lange liv har jeg aldrig oplevet den følelse igen.
Jeg svor aldrig at lade det ske igen.
Jeg husker ikke, at jeg sagde det højt,
men jeg husker Abbeys ansigtsudtryk, så noget må jeg have sagt.
Og det lille smil.
Jeg vidste ikke, om hun grinede ad mig…
…eller om hun havde ondt af mig.
Ondt af, hvor overrasket jeg blev, da jeg endelig indså det.
Chip forsvandt konstant.
Han dukkede op i de andre huse i kvarteret.
Folk jokede med, at vi burde sætte en klokke på ham af ren høflighed.
- Han elskede deres hunde. - Ja.
Og vi havde aldrig en.
Men han elskede de hunde.
Far?
Ja, jeg er her. Hvad sker der?
Jeg har kun et øjeblik.
De bryder igennem. Jeg tror ikke, de er langt væk.
Hvad med tunnellerne?
Det er derfra, de bryder ind.
Hvordan er det muligt?
Jeg ved det ikke. Vi prøver at barrikadere dørene, men…
Der er noget, jeg vil sige. Er Harold der stadig?
Ja, jeg er her, stump
Cheryl er her også.
Jeg er ked af, du skal igennem det igen. Ingen af jer fortjener det.
Og du skal vide, at jeg ikke bebrejder dig for det, du gjorde.
Far?
Ja.
- Vil du slå højtaleren fra? - Ja. Jeg er her.
- Du skal gøre noget for mig. - Hvad er det?
Du skal acceptere det.
Hvorfor det her sker nu.
Hvorfor det skete.
Jeg har fundet noget her.
Den her familie er vigtig for mig.
Det er sandt.
Og det er ikke en afvisning af dig eller mor. Det er også sandt.
Lov mig, at du finder en måde at acceptere det på.
Jeg skal vide, at du ikke vil hade det resten af dit liv.
Hade mig for det her. Eller hade denne familie for det her.
Jeg beder dig om at acceptere, at det her var mit eget ønske.
Kan du gøre det for mig?
Pis. Pis.
Nej, vent!
Nej…
Jeg skulle have stoppet hende.
Men hvordan?
Ud fra det, du har fortalt mig,
var det noget, hun følte, hun havde desperat brug for.
Jeg skulle have stoppet hende.
Og hvis du havde?
- Hvordan kunne hun stole på dig? - Jeg skulle have stoppet hende!
Jeg skulle have stoppet hende.
Vi skal af sted.
Ikke endnu.
Hvorfor?
Du hørte det også, ikke?
Jo.
Jeg vil vide, hvad der lige skete. Jeg vil have svar.
Og det skal være nu.
Ja.
Zoe?
Ja?
Vi går hen til bilen.
Vi tømmer bagagerummet.
Vil du tage min kone med ud i køkkenet og distrahere hende lidt?
Selvfølgelig.
Hvad mener du med: "Hørte du det også"?
Hvad hørte du?
I telefonen.
Efter mændene kom ind og skød, talte de ikke dari eller pashto.
De talte russisk.
Hvad betyder det?
I dine samtaler med Morgan Bote
nævnte han så nogensinde, at Pávlovitj havde adgang
til en form for lejesoldathær?
Er du inde i det her eller udenfor?
Undskyld mig?
Dem indenfor ved besked.
Dem udenfor tænker over, hvad folk indenfor ved.
Jeg vil vide, hvem af dem du er.
Det ved jeg faktisk ikke.
Enten er du indenfor og nænner ikke at sige det,
eller også er du udenfor, og de nænner ikke at sige det.
Jeg er vist i en overgangsfase.
Sjovt.
Tak.
"Du skal vide, at jeg ikke bebrejder dig for det, du gjorde."
Det er de sidste ord, jeg nogensinde vil høre fra en,
der tilbragte hver ferie i ti år i mit hus.
Og der er en god chance for,
at jeg aldrig finder ud af, hvad hun talte om.
Der er ting, man skal leve med, når man bor sammen med en partner.
Ting, man omfavner, ting, man accepterer, ting, man undertrykker,
og ting, man bekæmper inde i sig selv.
Vores kampe har altid være retfærdige.
Det var vigtigt for Harold, at jeg blev behandlet retfærdigt med hans arbejde.
Sikke en latterlig ting at høre mig selv sige højt.
Jeg blev bedt om at distrahere dig.
Det ved jeg godt. Jeg ved bare ikke hvorfor.
Kender du…
Kendte du Morgan Bote?
Ja. Han var en af Harolds venner.
Hvorfor?
En russer ved navn Pávlovitj beordrede ham myrdet
for at beskytte en af hans forretninger i Afghanistan.
Han har også…
Han har måske sendt lejesoldater til Afghanistan for at beskytte aftalen.
Mændene, der dræbte Emily, var hans mænd.
Han ved ikke noget.
- Det ved du jo godt. - Vi er på bar bund.
Jeg vil vide alt, hvad han ved.
Det er det her, jeg lever… levede af. Det ved du godt, ikke?
Nej.
Ikke sådan her.
Jeg må gøre det her…
alene.
Jeg troede aldrig, du kom herinde.
Især ikke for at besøge romaskinen. Jeg sagde jo, den ikke ville blive brugt.
Angela er død.
Du bør holde op med at kalde hende det.
Hvorfor?
Du er ufattelig.
Har du ikke lige sagt til mor, at navnet er fiktion?
Hvordan kan du forvandle alt til et skænderi?
Det ved jeg ikke.
Den næste del bliver svær for dig.
Al den fiktion, du har opbygget, falder fra hinanden på én gang.
At du kunne forhindre dit arbejde i at følge med dig hjem.
At du kunne beskytte os ved at holde os adskilt.
At du aldrig ville hade os for den indsats, det krævede.
Det er ikke fair. Du ved, det ikke passer.
Fiktion er nyttigt.
Det er bare det, at før eller siden må sandheden komme frem.
Der var altid en del af dig, der blev stående ved døren.
Jeg ved ikke, om jeg har mødt den del.
Den del, der vil tilbage nu.
Det bedste, jeg har villet være, var din far.
Ødelagt er ødelagt.
Men jeg prøvede. Jeg prøvede virkelig.
Det ved jeg godt.
Jeg ville gerne have sagt det, da jeg havde chancen.
At sige farvel er en lille ting at bede om
i bytte for alle anstrengelserne.
Nogle få sidste ord for at give en sammenhæng.
Det fik jeg aldrig med dig.
Jeg fik det ikke med hende.
Jeg fik det ikke engang med Henry.
Sidste ord.
Hvad er der?
Du var i lokalet, da det hele skete hos Bote, ikke?
Jo.
Sagde han noget til dig, før han døde?
Nej, det skete for hurtigt.
Gjorde han noget? Var han ved computeren eller…
Hans telefon. Han holdt sin telefon i hånden.
Måske sendte han noget til nogen. Hvad var det?
Noget, han ville sikre sig ikke døde med ham.
En vigtig brik i puslespillet,
der skulle i hænderne på en, han stolede på.
Til hvem? Til dig?
Nej. Ikke til mig.
Men jeg ved måske, hvem det var.
Hvad skete der?
Han vidste intet om Pávlovitj eller Afghanistan eller noget af det.
Han var bare en fyr, der var hyret af en fyr.
Han vidste kun, at han blev hyret til en opgave, han ikke udførte.
Morgan Bote var ikke hans eneste mål.
Hvem var hans andet mål?
Dig.
- Mig? Hvorfor mig? - Hvorfor hende?
Og mig.
Og familien Dixon.
Marcia og Henry.
Hvorfor?
Aner det ikke.
Hamzads advokat ville fortælle dig noget, hun ikke turde sige i telefonen.
Måske ved hun det.
Noget, som Pávlovitj ikke vil have, at vi ved.
Sikkert nok.
Noget, der ville skade ham, hvis det slap ud.
Sikkert nok.
Så tager vi til London.
For fuck ham.
Jeg vil gøre ham fortræd.
Vil du ikke det?
Nu forstår jeg det.
Hvad der er på spil.
Måske ikke det hele, men nok af det.
Men…
Men du…
Jeg forstår dig mindre, end jeg nogensinde har gjort.
Jeg er nødt til at gøre det her. Det er kun et par dage på hotellet.
De to vil sikkert bede dig om at passe deres forbandede hunde.
Men det er op til dig.
Hjælp mig, når jeg kommer tilbage.
Hjælp mig med at finde en bedre måde at få det til at fungere på.
Jeg vil prøve.
Det vil jeg.
Du må hellere tage af sted.
- Kommer du ikke med? - Nej.
De får dig sikkert frem til hotellet.
Jeg sørger for, at alt er gjort rent, før jeg låser.
Ja.
Tekster af: Maja Axholt