Vzemite si čas.
Kaj? –Hvala. –Ni problema.
Dva tedna samega alkohola. Izjemno.
Krasno sem se imel. –Počasi.
Kaj pa Ibiza? –Prestari smo zanjo.
Kaj nakladaš? Nikoli nisi prestar za otok.
To rečejo ljudje, ki so prestari za Ibizo. Kje je čips?
Ko sem prosil zanj, mi je rekel, da ti ga ne dovoli.
Dovoli ti samo solato. –Pezde.
To je rekel, Dom. Oprosti. –Brutalno, stari.
Zakaj ne gremo v Amsterdam? –Preveč turistično.
Prav, TripAdvisor. –Ne bom se zopet napil do mrtvega.
Toskana? –Dobra vina. –Ne.
Berlin? –Nein.
Belgija? –Stari, nihče še ni šel v Belgijo prostovoljno.
Kaj je takega v Belgiji? –Pivo z 42% alkohola.
Kaj pa pohod na Švedskem? –Pohod?
Pohod. –Dober predlog. –Daj no, izmislimo si nekaj dobrega.
Kako se ji reče? –Pešpot Kungsleden. Teče med Švedsko in Norveško.
Tja greš poleti. –Kot Apalaška pot, ne?
Ja, razen da ima bogatejšo zgodovino in manj kmetavzarjev.
Rad bi počel nekaj novega. Nočem v Amsterdam.
Malo se pozabavajmo. –Ja, nismo več 21.
Grem po steklenico. Kdo je za?
Ni šans. Jutri imam službo. –Hočem se naliti.
Nihče noče z mano?
Ne. –Pridi, Robert.
Slaba ideja. –Bi kdo kakšne sladkarije?
Saj se ne boš udeležil? –Taksi bom poklical. –Dobro.
Se ti ne zdi, da se težje zabavamo, ko se srečamo?
Veš, da je Phil predlagal, da bi imeli klinčevo malico?
Ne bom načrtoval dopusta ob prepečencu z avokadom.
Ne bom. –Avokado je v redu.
Res hočeš na pohod?
Na Švedsko? –Ja.
Malo se hočem preizkusiti, imeti nek izziv.
Veš, kaj bo izziv? Spraviti Doma na vznožje.
Kje je vodka?
Res je škoda, kaj je postal.
Ja, velika škoda. Uspešen poslovnež z ženo in otrokoma.
Ne, to …
Kaj še imaš?
Ne tečnari, pofukelj. Še več je. Kje je, jebenti?
Ne cmeri se!
Ne gani se.
Daj mi denarnico. –Daj mu jo.
V redu.
Daj že enkrat! –Daj mi jebeno denarnico.
Kaj še imaš? –Kaj še imaš?
Vzemi njegovo uro. –Daj mi uro.
Ni problema. –Daj že!
In prstan.
Ne.
Moj poročni prstan je. –Jebe se nama!
Daj mi prstan. –Vzemi mu ga!
Ne, dovolj sta vzela. Samo pojdita.
Vzemi mu ga!
Snemi prstan, ali pa te prefukam!
Glej, ne bom …
Pizda! Stari, kaj se greš?
Rekel sem ti.
Jebenti, stari!
Kaj počneš? –V redu je, imam ga.
Pusti ga! –Pojdiva!
SEVERNA ŠVEDSKA
6 MESECEV KASNEJE
OBRED
Prevod: Grimpy Dodatno Uredil: CRAZY SRBIN
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
'Jutro.
Pizda, je hladno.
Skuhal bom kavo.
'Jutro, kolega. Kako si spal?
Kakor da sem pravkar splezal na ogromno goro.
Še dve noči, stari.
Igrajo
Tole ti daje občutek, da si neznaten, ne? –Zase govori.
Daj no, kje je tvoja duša?
Te hribe so s kladivi ustvarili nordijski bogovi.
Veš, kaj imajo na pešpoteh v Angliji? Pivnice.
Pa že.
Ne reci, da nisi očaran. –Daj mi en pirček in ocvirke.
Glasba
To so novi čevlji. Znižani so bili.
Še spominsko peno imajo. –Ampak še zmeraj jih moraš obuti.
Seveda.
To je splošno znano, Phil.
Našel sem pravi kraj.
Na vrhu tistega hriba.
Po knjižni predlogi
Scenarij
Režija
Pizda. Lepo je.
Jezus Kristus.
Kurc, pa vsi hribi. –Bomo naredili to?
Bo ga bo čakal zgoraj. –Ta pes se mi je zameril.
Bil je dober človek.
Najboljši med nami.
Ne bi se smelo zgoditi.
Ne bi se smelo, vendar se je.
Lahko se ga samo spominjamo.
Robert, pogrešamo te.
Ne spomnim se, kdaj smo jo nazadnje videli.
Omenila je Gayle. –Ja, razumeta se.
Se srečujeta ali kaj …
Robu bi bilo všeč tukaj.
Samo da ne bi bili tukaj. Bili bi na nekem …
… groznem dopustu, ki bi ga sovražil.
Še enkrat bom rekel. Nisi ti kriv.
Pizda, je tisto koča? –Mislim, da. Tamle.
Mislil sem, da bo bolj zunaj.
Ko se vrnemo, sem razmišljal, da bi se ustavil za nekaj dni.
Mogoče bi še malo hribolazil. Kaj misliš?
Ne vem, no. –Prišli smo tako daleč. Izkoristimo to.
Mislim, da je to dovolj zame.
To je grozno na vseh nivojih.
Nekateri temu pravijo grajenje značaja, Phil.
Švedska mi lahko poliže mostiček.
Kaj? –Mostiček. Kristus, mostiček.
Misliš presredek? –Ja, perinej!
Pizda!
Dajmo, vstani. –Sranje!
Tako. Počasi.
V redu si. –Gor.
Dobro, počasi.
Malce se razhodi.
Sprehodi se. –Tako.
V redu si.
Zvit je. –Lahko preneseš vso težo na nogo?
Boli kot sam vrag.
Verjetno bo bolje, ko se boš razhodil. –Ne, meniskus je zjeban.
Prav, dali ti bomo oporo. Phil, lahko prineseš palice?
Kaj bomo, Dom? Pot vodi mimo tistih hribov.
Do tabora je šest ur, še osem pa do koče.
Kaj bomo? –Jebenti.
Ne bom 14 ur hodil s tem.
Poglejmo zemljevid. –Boš poskusil s telefonom?
Ni potrebe. –Ni sprejema.
Luke, pridi z menoj.
Kaj misliš? –Če ne bomo previdni, ga bomo nosili kot egipčansko princeso.
Verjetno ni tako slabo, kot pravi. –Skoraj gotovo ni.
Ampak še zmeraj bo vso pot godrnjal.
Še ena pot obstaja.
Sinoči si jo videl. Koča.
Ni tako daleč.
Če gremo na jugozahod, bomo skrajšali pot za polovico.
Čez gozd? –Zakaj ne?
Sprehod izven označenih poti. Lahko nam koristi.
Do večera lahko že žuriramo.
Mislim, da smo tega potrebni.
Pustiva ju tukaj s hrano in greva nazaj po pomoč.
Ne bosta naju puščala na tem hribu. Saj lahko hodim.
Če poznaš krajšo stezo, pojdimo.
Kako je s kolenom, Dom–Dom? –Za umret.
Kako je s tvojo mamo? –Tole ni bilo na mestu.
So v tem gozdu medvedi? –Seveda. Še veliki za povrh.
Morali bi iti v Vegas. –Tudi v Vegasu bi se ob kaj spotaknil.
Ja, ob kup jošk.
Sranje …
Vse v tej državi je staro kot zemlja.
Nenavaden kraj za parkiranje.
Moj sosed ima takega. Moj najstarejši sin je obseden z njim.
Nekoč mi ga je v takem ena zdrkala. –Hvala, Phil. Čudovita zgodba.
Je to res pametno? –Te je strah gozda?
Ali ni res tiho tukaj? –Da se ne boš posral od strahu.
Drevesa vpijejo hrup.
Včeraj je bilo lažje hoditi. –Včeraj nismo bili v gozdu.
Hitreje pridemo v mesto, prej bomo v baru in prej bomo pijani.
Švedi so veliko gozdarili do 1950-ih. Potem so odnehali.
Zanimivo. –Zato je Švedska dežela naravne lepote,
Britanija pa parkirišče.
Če imaš Švedsko tako rad, se oženi z njo.
Pavza.
Kaj je rekla Gayle, ko si ji povedal, da greš na pohod?
Rekla je: "Kdo si in kaj si storil z mojim možem?"
Čas za fotko.
Tako. –Škot z Antarktike.
Bravo. –Klinčeva Amelia Earhart.
V boj. Ja, takole. –Glej to.
Naredimo sebek. –"Sebek". Si resen?
Tudi ti, Luke. Ohranimo ta čarobni trenutek.
Tako. –Čudovito je.
Vsi skupaj.
Ena, dve, tri … Brexit.
Ja. –Štirje pizduni v gozdu.
Moj želodec bo pojedel samega sebe. –Meni bi teknil zrezek.
Velik, debel, sočen zrezek.
Zraven poprovo omako, domač krompirček, solato,
kozarec viskija
in za konec eno debelo cigaro.
Zdajle bi jedel suši,
zraven pa rdeče vino
in grmado wasabija.
Jedel bi Big Mac, čisto sam, brez družbe.
Lahko dobim kebab? –Donnerja? –Ne, piščančjega.
Rob je oboževal Donnerja.
Vsako soboto na univerzi je bil nasekan in umazan od masti.
Kaj klinca je to?
Zakaj je razparan? –Izpraznili so ga.
Zakaj bi ga takole obesili? Kdo bi to naredil?
Sam se ni nataknil gor.
Morda so tu okrog lovci. –Je to vaba? –Mogoče.
Ali pa nekaj, česar ne pokažejo v dokumentarcih.
Kaj bi lahko to storilo? –Medved? –Medvedi to delajo?
Ne vem. Ne spoznam se na medvede.
Še krvavi. –Kar pomeni?
Da je … Pojdimo. Sveže ubit je.
Pojdimo.
Porkamadona!
Kje smo, Hutch? –Naj preverim.
To je že smešno.
Postavimo šotore! –Kaj? –Postavimo šotore!
Torej nocoj ne bomo prišli do mesta? –Nimamo izbire.
Fantje.
Kaj je? –Poglejte.
Glej.
Glej no, glej. –Kaj je to?
Je hiša?
Pridite. –Hvala bogu.
Hutch, počakaj! –Pridi že!
Vidiš kaj? –Prazno je. –Potem pojdimo naprej.
Vdrimo noter.
Niti pod razno. –Moramo na suho. Phil, pomagaj.
Prav.
Čakaj, ne moremo kar vdreti. –Ne moremo ostati zunaj.
Na tri, prav? Ena, dve, tri.
Luke, moker boš kot cucek! –Si slišal to?
Ničesar nisem slišal. Pridi.
Tole je definitivno hiša, v kateri nas bodo umorili.
Ni tako slabo kot študentski dom.
To je znamenje z drevesa.
Ta hiša je zapuščena, kajne? –Zapuščena? Kdo bi se sploh vselil sem?
Kdorkoli je bil, je spakiral. Poglej to.
Ta kraj mi ni všeč. –Tudi meni ne. Ampak je bolje kot nič.
Zunaj sem nekaj slišal. –Mogoče si res, Lukey.
Nismo edine živali v gozdu.
Zakurimo. Potrebujemo gorivo.
Kaj, na primer?
Vse, kar je leseno, bo v redu.
Vse pohištvo bomo uničili, kajne?
In če se vrnejo lastniki? –Kurc jih gleda.
Kdor živi tukaj, ima večje probleme od zažgane mize.
Mogoče je kaj goriva zgoraj.
Pojdi ti, Phil. Najbližje si. –Kaj? –Pojdi!
Grem s tabo? –Ne.
Tako se dela!
Kreten.
Fantje, pridite gor! –Kaj je pa zdaj?
Mojbog.
Kaj klinca je to?
To je čarovništvo.
Točno to je – čarovništvo.
Naj bi bila to oseba? –Brez glave in z rogovi za roke?
Če slišim kaj priti dol … –Ne, jebenti!
Dol grem zakurit.
Če želite, lahko ostanete tukaj.
Dobra ideja. –Pridite.
Podobno je tisti živali na drevesu. –Lahko je podoba duha ali božanstva.
Neko pogansko ali nordijsko sranje.
Kot neke vrste darovanje.
Ko sem ga videl, sem skoraj daroval svoj drek.
Ali ne častijo Odina? –No, to je nordijsko.
Kdo ve, v kaj verjamejo tukaj. Živeti tukaj, sredi ničesar …
Sonce zaide za šest mesecev. Čez zimo se ti zmeša.
Preden gremo, vse zažgimo. –Z veseljem.
Poslušajte, mislim …
Ko se jutri zbudimo, razmislimo, ali bi se vrnili po isti poti nazaj.
Nočemo hoditi še en dan več, kajne? Pojdimo po bližnjici …
Moj vodja skavtov je govoril, da če bi bližnjica bila bližnjica,
bi ji rekli pot.
Zakaj se pretvarjaš, da si bil pri skavtih? –Kje sem pa potem slišal to?
Fantje, imamo zemljevid, kompas in zaloge.
Dokler ne zganjamo panike in se pofukamo, bo vse v redu.
Nihče ne bo nikogar pofukal. –Kdo ve? Noč je še dolga.
Nihče ne bo nikogar pofukal.
Zaboga, v spalkah smo.
Lahko se kaj spridi.
Jurja dam tistemu, ki gre gor spat k tisti stvari.
Ni govora. –Žena mi ne bi odpustila.
Lahko noč. –Ja. Počivajmo nekaj uric.
Čim bo svetlo, gremo naprej.
Stari, zbudi se.
V redu je. –Kje sem?
V tisti hiši smo.
Vstani.
Kje je moja …
Jezus, Marija.
Poscal sem se.
Gayle! –Dom.
Dom!
Gayle! –Dom, zbudi se. Vse je v redu.
Vstani.
Zbudita se!
Kje je Phil? Kje, klinca …
Pizda.
Phil!
Kaj počneš?
Kaj počneš, Phil?
Je že v redu.
V redu je.
Kaj je to? –Ne vem, stari.
Vstani.
Spakirajte. Pojdimo.
Lahko pohitimo?
Poberimo se!
Jebenti, no. –Ne bi smeli priti sem.
To je opozorilo.
Tega ne vemo. –Opozorilo je.
Pizda!
Hutch, vrnimo se tja, od koder smo prišli.
Gremo na severovzhod. –To je spontan načrt.
Fantje! –Slab načrt.
Je to steza? –Ne, Dom. Jugozahod je tam.
Jugozahod se lahko jebe. Rekel si, da bi morali že včeraj priti iz gozda.
Nevihta nas je upočasnila. –Mrtva žival in hiša duhov tudi!
Lahko gremo? –Ne vemo, kam ta pot vodi.
Lahko končamo na Norveškem. –Super! Dovolj mi je hoje v divjini.
Pot vodi v civilizacijo.
Krasno.
Ne bomo govorili o tem?
Jaz bi govoril o tem. –Raje ne.
Raje ne? Zbudil sem se nag pred tisto stvarjo in se ji klanjal.
Bi mi to kdo razložil? –Imel si nočno moro.
Kaj se je zgodilo pa tebi? –Vsi smo imeli nočno moro.
Prestrašili smo se in sanjali slabe stvari.
Dovolj je, stari. –Čakaj.
Ti si kričal "Gayle".
Si to že kdaj počel? –Rekel sem, da je dovolj.
Nekaj me je sililo v to. Sanje ali ne, tega ne bi storil.
Nekaj je bilo … –Jebenti, no!
Poslušaj se.
Tudi mene je malo sram, da sem se uscal v hlače.
Nočem analizirati vsake podrobnosti. Nočem se iti igre vlog.
Zdaj imamo namreč pomembnejše težave.
Odkriti moramo, kje se konča ta kurčeva steza.
Dovolj je strašljivih zgodbic. Začenjaš zveneti kot moji hčerki.
Vseeno, tega ne bi nikoli naredil!
Nekaj ni v redu.
Morali bi na jugozahod, ne? V kateri smeri je jugozahod?
Tisti greben.
Kjer je svetloba? –Ja. Vzporedno hodimo.
Tej stezi dam še pet minut, potem pa bom zamenjal smer.
Vidiš štore? Delo človeka.
Na pravi poti smo.
Pogledamo noter?
Niti pod razno.
Pojdimo.
Še danes lahko pridemo iz gozda.
Dom …
Dom, razmislimo.
Fantje,
potrebujem minutko.
Moje koleno me ubija.
To so napačni čevlji.
Dom, morda boš moral malo stisniti zobe.
Ne moremo nadaljevati s takim tempom. –Spelji se.
Zobe sem stiskal že prej. Zdaj trpim kot grešna duša.
Ne, mislim, da ti je neprijetno. Razlika je.
Nisem vedel, da si zdravnik.
Daj, preglej si prostato in me pusti pri miru.
Dom, daj no. Vstani.
Ne.
Dom, rad bi prišel iz gozda. Prosim, vstani.
Pizda, to je neznosno.
Razgledat se grem na vrh grebena. –Dobra ideja.
Na greben in takoj nazaj. Ne hodi predaleč. –Prav!
Pizda!
Fantje!
Je vse v redu? –Nekaj je zgoraj.
Kaj? –Nekaj je tam gori. Nekaj velikega.
Kakšna žival? –Ne počnimo tega, prosim.
Lahko ne izgubljamo pameti? –Pravim ti, nekaj je tam.
Utihni. –Nočem vas strašiti, toda sinoči sem se zbudil
in neka klinčeva … Glejte to.
Kaj? –Kaj klinca je to?
Nič ti ni storilo tega.
Sam si si to naredil. –Kako?
Zaletel si se v drevo. –Zakaj ves čas odklanjaš vse, kar rečem?
Ker ne zaupam tvoji presoji, Luke. In rad bi prišel iz tega gozda!
Tukaj smo zaradi tebe! –Ne, zaradi tebe smo tukaj!
Dom, utihni!
Kaj misliš s tem?
Razmisli malo.
Veš, o čem govorim. –Ne, ne vem.
Zakaj mi …
… preprosto ne poveš? –To je oslarija, fanta!
Pridi, stari. –Zdaj bi se pa boril!
Kaj pa pri Robu?
Prijatelje bi tepel, ne branil. –Nisi več moj prijatelj.
Nisi več moj prijatelj. –Nisem. –Nisi!
Jebenti, fanta … –Veš, kaj? Dovolj te imam.
Niti kapljice krvi na tebi. Kurčeva mevža.
Kaj? –Dom, utihni.
Čakaj malo, Hutch. Kaj?
Lobanjo je imel zdrobljeno, ti pa nisi imel niti kapljice krvi na sebi.
Kaj je bilo to, jebenti? –Si v redu?
Zlomil mi je nos! –Utihni! Nimaš zlomljenega nosu.
Ne začenjaj s tem sranjem. –Kar molčita, toda nekaj je treba reči.
To je tiste vrste situacija, v kateri se ljudje razidejo.
Moramo … Kam greš? Moramo delati skupaj.
Luke. Jebenti. Luke!
Res verjameš,
da sem bil jaz kriv?
Da bi se moral postaviti zanj?
Ne vem.
Nekdo je bil tukaj.
Se bomo ustavili?
Kaj klinca je to?
Kaj je to? –Mislim, da neke vrste tkanina.
Mislim, da je šotor.
Kreditna kartica je. Od Anne Eriksen. Veljavnost poteče leta 1984.
To je slabo znamenje.
Kar pustili so šotor in svoje čevlje.
Fantje.
Fantje, zresnite se. Ne bomo kot ti ljudje, prav?
Rezervirali smo mesto v koči
in čez pet ur nas bodo prijavili kot pogrešane.
Smo na gozdni stezi v bližini pešpoti.
Tukaj običajno najdejo ljudi.
Zopet se mrači.
Hvala.
Kako si?
No, veselim se reševalcev.
Stanje Domovega kolena je vse slabše.
Phil ni videti najbolje.
Ti si najmočnejši med nami. Pojdi naprej in pripelji pomoč.
Jaz bom ostal z njima.
Misliš?
Vsekakor.
Zjutraj ti bom vse pripravil. Vzel boš kompas in šel na jugozahod.
Drži se jugozahoda. –Prav.
Drži se.
Kako nam gre, stari? Poglejva tole.
Grda reč.
Ni videti dobro. –Si kaj položil gor?
Ne, ničesar nimam.
Mogoče ima Dom kaj s sabo. –Prekleti čevlji.
Strahopetec.
Phil!
Tukaj je bilo!
Kje je Hutch? –Ne vem.
Kje je? –Videl sem samo sence!
Ne vem!
Kar vzelo ga je! –Hutch!
Vstani! Hutch je izginil!
Kaj? –Hutch je izginil!
Kaj bomo storili? –Ne vem.
Hutch!
Luke!
Hutch!
Izgubili se bomo. –Hutch!
Poskusimo se vrniti nazaj.
Vse, kar imamo, je v šotorih. –Kričal je, jebenti.
Vem, a če bomo tekali naokrog, se bomo izgubili.
Moramo se vrniti v taborišče in vzeti živež.
Našli bomo šotore in se vrnili ponj.
Je to …
Je to Hutch?
O, mojbog!
Daj no. Je imel zemljevid? –Ne.
Kaj bomo rekli Catherine? –Ne vem. –In otrokom?
Poslušaj. Pomiri se. Moramo ven iz gozda.
Ne moremo ga pustiti tukaj. –Ne moremo ga zakopati.
Ko bomo prišli ven, bomo poslali ljudi ponj.
Saj ne vemo, kje smo!
Nataknilo ga je tja gor, kajne? –Kaj?
Vedelo je, da bomo prišli tod mimo, zato ga je dalo sem.
Jebenti, no. –Ne delaj tega!
Ohrani trezno glavo!
Prav ima.
Ne bom ga pustil takole.
Morali bi mu nameniti par besed. –Moramo iti.
Vrnilo se bo.
Dom, pridi.
Pridi.
Bilo je pri hiši.
Imeli smo nočne more in sledilo nam je, kajne?
Ja.
Sledilo nam je in razparalo Hutcha.
Si ga včeraj res videl? –Ne vem, kaj sem videl.
No, jaz sem ga …
… ko sem bil na grebenu. Drevesa so bila enaka tem.
Bilo je veliko. –Če je nasadilo tistega losa na drevo, je moralo biti.
Za tisto so krivi poganski kmetavzarji iz tistih hiš.
Že leta ni nihče živel tam. –Pizda!
Tišje govori. –Tukaj so ljudje. Ubili so našega prijatelja!
Drži gobec!
Tišje govori.
Trije smo, ono pa je samo.
In jaz imam kurčev nož. Hodili bomo na jugozahod,
dokler ne pridemo iz gozda. Razumeš?
O, mojbog.
Vidiš?
Ljudje so tukaj.
Bomo sledili stopinjam? –Seveda ne.
Ne hodimo tja.
V redu.
Gor moramo.
Utrujen sem.
V redu je.
Vstani, stari.
Stopilo mi je v glavo.
Prisililo me je, da sem se klanjal tisti stvari.
Ne morem ga spraviti iz glave.
Vstani, stari. Hiša je daleč za nami.
Dajmo, saj zmoreš.
Phil, poglej.
Phil.
Kam greš?
Blizu smo.
Fanta, vidim cilj!
Cilj vidim.
Hutch je imel prav.
Fanta?
To morata videti.
Dom?
Phil?
Kaj počneš?
Nekaj sva slišala. –Phil.
Ne moreš zbežati.
Dom?
Phil?
Pizda … Živ si.
Kje je Phil?
Nekaj sem slišal priti in …
Kar vzelo ga je.
Kakšno je bilo videti? –Ne vem.
Hitro je bilo.
Lovi nas, jebenti. –Jezus, Marija.
Mislil sem, da bom umrl. Nočem umreti.
Poglej me.
Ne bom te zapustil, prav?
Misliš, da se bo vrnilo? –Ja.
Toda mislim, da sem našel izhod.
Lahko premakneš nogo?
Malo že.
V redu.
Greva štuporamo?
Bojim se, da bova morala teči. Prav? –Vem.
Si pripravljen?
Samo minuto.
Štel bom do tri.
Ena.
Dve.
Tri.
Njegove oči …
Steza je.
Morava iti. –Phil!
Ne, pojdiva! –Phil!
Dom, pridi! Pojdiva!
Je kdo tam?
Prosim!
Dajmo, vstani!
Luke.
Zbudi se.
Kaj klinca?
Kaj je to?
Nimam pojma.
Kaj vidiš? –Ljudi.
Štirje so. –Kaj počnejo?
Nekaj gradijo.
Kaj vraga hočejo?
Pizduni!
Moram pobegniti!
Lahko dosežeš mizo?
Zakaj? –S črepinjami steklenice lahko prerežeš vrvi.
Potrudi se, Luke.
Dajmo, Luke.
Je to voda?
Kaj počnete?
Kaj delate?
Kaj?
Dajte, no. –Dajte mu piti.
Dajte mu piti.
Kaj počnete?
Luke! Pomagaj!
Dom!
Ne! Mojbog! –Dom!
Bog, ne!
Pripravljajo ga na žrtvovanje. Kmalu bo konec.
Si v redu?
Dom?
Si v redu?
Nikoli ti nisem opisal svoje nočne more.
Videl sem, kako me ti ljudje podarjajo bitju.
Njegove mrtve roke …
… me zgrabijo.
In videl sem Gayle.
Videl sem svojo ženo.
Tukaj bom umrl, Luke. –Ne.
Ne boš. Ne morem vas vseh izgubiti.
Ubili me bodo, razumeš? –Ne bodo …
Ne bodo te, ker jim ne bom dovolil. –Poslušaj me.
Ušel boš od tod in …
… požgal ta kraj.
Ali razumeš?
Ne boš se ustavljal. Šel boš naprej.
Preživel boš.
In moji ženi boš povedal …
… da sem se poskusil vrniti k njej.
Tega ne bom storil, ker mi ne bo treba. –Luke.
Ne bo mi treba.
Daj no!
Kaj vraga je to?
Vi zabiti pezdeti.
Začnimo že!
Kaj še čakate?
Dajmo.
Kaj še čakate?
Dajmo.
Dajmo, jebenti.
Gayle?
Gayle!
Dom?
Gayle.
Dom.
Gayle?
Ste ga spustili z drevesa? –Ne premikamo trupel.
Kaj je ono?
Starodaven bog.
Eden Jötunnov.
Lokijev nezakonski otrok.
Njegovega imena ne izgovarjamo. –Ker se ga bojite?
Častimo ga. Tu nas zadržuje,
dovoli nam živeti dlje, kot bi drugače živeli.
Brez bolečine. Brez smrti.
Nocoj se prične tvoj obred. Čaščenje je privilegij.
Pred bogom boš pokleknil. Če ne, te bo obesil na drevo.
Zakaj jaz?
Tvoja bolečina je velika. –Nisem kot vi in ne bom živel tako.
Pokleknil boš, kot smo ostali.
Odjebi.
Drek.
Odloži sekiro.
Ostani tam.
Ne, ne.
Prevod: Grimpy Dodatno Uredil: CRAZY SRBIN
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production