Lyro!
Lyro, slyšíš mě?
- Rogere! - Lyro!
Řekni mi, kde jsi, a já tě najdu!
Ve světě mrtvých.
Co ti je?
Nic.
Tak co tě probudilo?
Už jsem vyspaná.
- Zase noční můra? - Ne.
- Tak co? - Jen...
moc myšlenek naráz.
Roger nás potřebuje.
Musím jít do světa mrtvých a napravit to.
Chceš říct my.
Ať se děje cokoliv...
my zůstaneme spolu.
Pomozte mi pochopit, co se stalo.
Tu dívku obklopovaly neočekávané síly.
- Neočekávané síly? - Temné síly.
Naši vojáci viděli, jak se ten hoch s dívkou vypařili do vzduchu.
Věřím, že k jejímu zahubení bude zapotřebí...
větší síla.
To dítě nesmí dál žít.
Podle románu Philipa Pullmana
JEHO TEMNÉ ESENCE III. 3. díl
Pane, vaše zajatkyně se probudila.
Výborně.
To je mi podívaná.
Ahoj, Asrieli.
Takhle ti to bude pohodlnější.
Zase tolik ne.
Nemusíš mě svazovat, Asrieli.
Jsi moje zajatkyně.
Užíváš si to, viď?
Jsi stále stejný.
Mohla jsi teď stát vedle mě.
Na té hoře jsem ti dal na výběr a tys mě odmítla.
Ne. Nejsi stejný.
- Přibyla ti domýšlivost. -Řekl bych, že jsem se nezměnil.
Udělal jsem přesně to, co jsem řekl.
Ale ty ses pro ni vrátila.
Neúspěšně.
Je tady?
Pořád to nosíš?
Ne, není.
- Poslouchej mě, hrozí jí nebezpečí. - Ne, ne, já...
Asrieli, je to naše dcera a Magisterium ji chce zabít.
Brzo zjistíš, že chtějí zabít i nás dva.
Víš, za koho ji prohlašují?
-Žvásty. Náboženské žvásty. - Za Evu. Asrieli.
Jak bychom mohli my dva zplodit další Evu?
Věří tomu i divoženky.
Ta uličnice měla zůstat na Jordánské koleji, jak jsem řekl.
Způsobila poprask takových rozměrů...
Nezapomínej, s kým mluvíš.
Já tě znám, Asrieli. Nic z toho nemyslíš vážně.
Neříkej mi, co jak myslím.
Máš pravdu.
Neuspěla jsem.
A teď už jí můžeš pomoct jen ty.
Někoho u ní mám.
- U Lyry? - Patří k našim nejlepším.
Až nastane správný čas, přivede ji.
Takže je v bezpečí?
Přísaháš, že je v bezpečí?
Máš moje slovo.
Ta holka tě docela očarovala, viď?
- Sledovat. - Ano, pane.
- Už jsi z nejhoršího venku? - Myslím, že ano.
To, co ti udělala...
se nedá odpustit.
Vypadáš jinak.
Ty taky.
- Prohlížíš si mě. - Já vím.
Bál jsem se, že už tě nikdy neuvidím.
Děkuju, že jsi přišel.
- Jak dlouho tady jste? - Já se neschovávám.
- Jenom jste se nedívali. - Proč nás sledujete?
Patřím do republiky lorda Asriela.
Přiletěla jsem pro tebe i tu dívku. A pro nůž.
Vy tady nerozhodujete. To my.
Musím s Lyrou mluvit o samotě.
Jakou mám jistotu, že ji neodvedeš do jiného světa?
Vy nám nevěříte?
Co myslíš?
Dobrá.
Když ho nemám, nemůžu ho použít.
Opravdu je to dobrý nápad? Neukradne ti ten nůž?
- Zlomil se. - Cože? Jak?
Když jsem se tě snažil odnést.
- Když jsi byl s mojí matkou? - Donutila mě myslet na tu moji.
A jak jsem na ni myslel, zlomil se.
Nechal jsem otevřené okno do tvého světa, ale asi jsme uvízli.
Tohle ti možná pomůže.
Vždycky se ke mně vrátí.
Co se ti stalo, Wille?
Vzbudila jsem se a tys byl pryč. Byla tam ona a...
Neměl jsem od tebe odcházet.
- Kdybych tě tam nenechal... - O tomhle nemluvím.
Najednou jsem zjistil, kde je.
Tvůj táta? Našel jsi ho?
A pak umřel. Zastřelil ho voják.
Nevím proč.
To je mi líto, Wille.
Od té doby jsem neudělal nic z toho, o co mě žádal.
Opravdu už musíte?
- Je mi líto, musím vyrazit dál. - Prosím.
- Držte se dál od hlavní silnice. - Co to je?
Je tam kompas, baterka, věci, které se vám můžou hodit.
Jste velice laskavé. Budu dávat pozor.
Mám nápad.
Vím, kdo by ten nůž spravil.
Iorek rozumí kovům. Jestli ho někdo spraví, je to on.
Můžeme projít oknem, spravit ho a pak...
A pak?
Já vím, že nebudeš chtít, ale táta mi před smrtí řekl,
že ten nůž je zapotřebí ve válce.
A že ho mám odnést lordu Asrielovi.
Ne.
Třeba Asriel svého jednání lituje. Třeba to byla chyba.
- Nebyla. - Jak to můžeš vědět?
Protože Roger ležel mrtvý v kleci. V Asrielově kleci. On ho zabil.
Řekl mi, že na mně spočívá osud mnoha světů.
Že mám jediný nůž, který dokáže zničit Nejvyššího.
Jako nositel nože mám povinnost to udělat.
Spolupracovat s vrahem? Ne.
Já mám na práci něco důležitějšího.
Co je důležitější než tohle?
Když jsem spala, Roger ke mně promlouval.
Řekl mi, kde je, a taky že potřebuje pomoct.
- Myslím, že bychom tam měli jít. - A kam?
Do světa mrtvých.
Mrtvého už k životu neprobereš, Lyro.
To nemůžeš vědět. Sám máš nůž, který prochází světy.
- Podle tebe ten svět vážně existuje? - Ano. Viděla jsem ho.
Mohl bys mluvit se svým tátou. Říct mu všechno, co chceš.
- Ne. Tohle není žádná pohádka. - Takže si vybereš jeho?
Nevybírám si tvého tátu, ale svého.
Protože umřel ještě předtím, než jsem ho poznal.
Já jsem nositelem. Ne ty.
Nechtěl jsem, aby to takhle dopadlo.
Zachránil jsem tě. Udělal jsem všechno, abych tě zachránil.
Ty jsi nechtěla, ale já to stejně udělal.
Možná uděláme líp, když ten nůž vůbec neopravíme.
Ten chlapec má starosti.
Lyra ho nutí do věcí, které dělat nechce.
- Je to dcera své matky. - Ty jí nevěříš.
Ale je i moje dcera. A ten nůž. Pověz mi o něm.
Když se šli poradit, chtěla jsem, ať ho nechají u mě.
Výborně.
Až budete vědět, v kterém jste světě, pošlete souřadnice
a někoho pro vás pošleme.
Hlavně je nepouštěj daleko.
Je to pravda? Přivedl jste ji sem?
Agentko Salmakie, pokračuj a buď na příjmu.
Co? Měl jsem ji nechat jít?
Měl jste ji na místě zabít.
Ona je...
záludná.
Napáchala spoustu zla.
Ale zároveň je mimořádně inteligentní.
A momentálně se zdá, že je na naší straně. Můžeme ji využít.
A vy jí tolik věříte, že jste ji uvěznil.
Nevěřím jí ani za mák. Proto potřebuju druhý názor.
Rád bych to přenesl radě. Myslím, že před námi něco tají.
Moje sestry divoženky Coulterová mučila a zabíjela.
A určitě nejen je. Není se o čem rozmýšlet.
Ruto, nesmírně mě to mrzí.
Ale chci, abyste ji vyslechla.
Můžete s tím souhlasit?
Kam jsi zmizela?
Nepochybuj o sobě.
Pak to udělám bez něj.
Lyro.
Opravdu je tak těžké říct: "Promiň mi to"?
Co by mi měl promíjet?
Přišel pro tebe, našel tě, bil se o tebe,
a ty se s ním nejprve začneš hádat.
Nemusíš mít vždycky pravdu, víš to?
Omlouvám se.
Jednu věc o tobě vím. Ty se neomlouváš snadno.
Fajn. Tak se neomlouvám.
I já se omlouvám.
Nechci se s tebou hádat.
Iorek je v mém světě pořád nedaleko okna...
Ptala jsem se alethiometru.
Můžeme spravit nůž a ty pak rozhodneš, co dál.
- Nerozmyslím si to. - O to tě neprosím.
Naposledy mě táta požádal, abych nůž odnesl Asrielovi.
Jsem ti vděčná, že jsi šel nejdřív pro mě.
Musel jsem.
Tam, kam chceš jít, tě vzít nemůžu.
To nevadí.
My se tam s Pantíkem dostaneme jinak.
Jak se vrátíš?
Hlavně mu nevěř.
Já mu věřila...
a litovala jsem.
Slyšela jsem dost!
Celou dobu mi lžeš.
Ten nůž je zlomený.
Přestaňte na něj útočit!
Uveď jediný důvod.
Protože Asriel ho potřebuje celého.
Chce přece jeho, ne?
Tvůj otec se v tobě nezmýlil. Jsi nesnesitelná.
Řekněte mu, že jsme utekli.
Že jste ten nůž ztratila.
A zlomila ho moje matka. Ne Will.
Až nás bude opravdu potřebovat, budeme tady.
Budeme?
Ty ho umíš spravit, že?
Když jste tady, tak ne. Nemůžeme vám věřit.
A když odmítnu odejít?
Zavřu jediné otevřené okno a všichni tu zůstaneme.
Nikdo nám nebude poroučet. A už vůbec ne Asriel.
Pak mi nedáváte na vybranou.
Ať potřebujete udělat cokoliv, udělejte to rychle.
Ve válce budeme potřeba všichni.
Hned ráno půjdeme za Iorkem.
To je pro mě?
Zavolal jsi pro mě? Můj pane.
Sedni si.
Co tady dělám?
Chce, abychom si vás prohlédli a rozhodli se.
O čem?
O tom, kdo jste.
Aha, jsme u soudu.
A co se stane, když mě shledáte vinnou?
Ukamenujete mě? Namočíte v dehtu a vyválíte v peří?
To děláte neukázněným ženám?
Nehraj si na oběť, Mariso. To se k tobě nehodí.
Snažíme se rozhodnout, jestli máš v nebeské republice místo.
Jestli zasedneš v radě, nebo...
... zůstanu navěky zavřená v cele bez oken?
Co chcete vědět?
Chceme vědět, čím nám můžete být k užitku.
Co chcete slyšet?
Že jsem se v mém světě stala první ženou,
která usedla za stůl vedle vysokých kněžích a učenců?
Že se moje pokusy s Prachem
vyrovnají těm Asrielovým?
Zeptejte se ho. Schválně jestli něco z toho popře.
Tohle není můj parket.
To je zajímavé, protože se zdá, že je.
- Jste agentkou Magisteria... - Bývalou.
Za svých časů v Magisteriu jste zabíjela...
Zabíjela jsem divoženky, ano.
Vraždila jsem. Dělala pokusy na dětech.
Chovala jsem se strašlivě. Nemůžete...
mě odsoudit hůře, než jsem se odsoudila já sama.
Ale nepokládáte si tu nejdůležitější otázku.
Jakou?
Proč bych vám pomáhala?
- Protože máme klíč od vaší klece. - Ne.
Protože vás vnímám jako jediné,
kdo mohou ochránit naše dítě.
Jsem ta nejhorší matka na světě.
Léta jsem na ni nepomyslela.
A když už, jenom jsem litovala, že se kdy narodila.
- To ponížení... - K smíchu!
Nechápu, proč by mělo být dítě zrozené z lásky ponížením.
Nemanželské dítě a zavražděný manžel.
Nesu na ramenou velké břemeno.
A Magisterium se začalo zajímat
o Prach a děti a...
já jsem o ni dostala strach.
Když nás chtějí ovládnout, využijí naše děti.
Zachránila jsem ji před Absolučním výborem.
Zachránila jsem ji zpoza nože...
Absoluční výbor byla tvoje operace. Ten nůž jsi vynalezla ty.
Jak snadno kritizuješ ostatní, a přitom nevidíš sám sebe,
lorde Asrieli Belacquo.
Taky nejsem nic moc táta, ale nikdy jsem ji neohrozil. Chráním ji.
- A musíš ji chránit i dál. - Ne.
Magisterium ji zabije se vší okázalostí, obřadně.
S nářkem, ale zabijí ji.
Já ji ochránit nedokázala, ale ty můžeš.
Udělej to. Prosím.
Žádám tě jen o tohle. A udělám cokoliv.
Proč?
Protože ji mám ráda, Ruto.
Myslím, že jsme slyšeli dost.
- Co když tam Iorek nebude? - Beze mě by neodešel.
- Měl jsem jít sám. - Ne.
Nemusíme chodit dovnitř.
V pořádku?
Sice to nebylo doopravdy, ale párkrát jsem se vzbudila v její náruči.
Nikdy mě nikdo nechoval.
Pojďme.
Dost bylo rozmýšlení.
Jestli o ní máte pochybnosti, teď je čas mi to říct.
Mám.
Ale není jediná, o kom pochybuji.
Řekla dost jasně, kdo je.
Ale už není tak jasné, kdo je pro vás.
Kdyby vás ta žena pokoušela, nevím, jestli byste jí odolal.
Zůstane, veliteli?
Za předpokladu, že si ji pohlídáme.
- Rokeu? - Zůstane.
Pokud dokáže, že nám bude užitečná.
- Ruto? - Lyru mám ráda.
A pro divoženky je důležitá. Souhlasím jen kvůli ní.
Ale jestli nás jen na vteřinu zradí,
budu to já, kdo ji zabije.
Tu čest vám přenechám.
Přiveďte ji.
Mariso...
zůstaneš u nás.
Můžeš se pohybovat po táboře,
ale jestli zkusíš utéct, zabijeme tě.
- To je laskavé. -Žádná laskavost.
Mí kolegové jsou názoru, že nám budeš užitečná.
Můžeš jenom doufat, že se to potvrdí.
Pusťte jejího daemona.
Agentka Salmakie, jedna z Rokeových špehů,
nám řekla, že Lyra putuje s chlapcem.
S nositelem jakéhosi mocného nože.
Střetla ses s ním?
- Nůž? - Jak říkám.
Víš o něm něco?
Will... tak se jmenuje.
Měla jsem tu čest se s ním dvakrát potkat.
- Děkuji. - Považuje se za jakéhosi hrdinu.
Ale mně připadá poněkud mdlý.
A o noži jsem nic neslyšela.
Iorku!
- Chyběla jsi mi, Lyro. - Ty mně taky.
Zůstal jsi tu a počkal, jestli nemůžeš pomoct.
- A můžeš. - Jak?
Willův nůž se zlomil. A já s ním potřebuju jít do světa mrtvých.
A ty jsi nejlepší kovář na světě.
Do světa mrtvých živí nepatří.
A ten nůž nikdy neměl být vyroben.
Ale stalo se a já mám být jeho nositelem.
Ty máš možná dobré úmysly, Wille, ale ten nůž má své vlastní.
Ten nůž je můj. Já mu rozumím.
Kdyby to tak bylo, nepomáhal bys Lyře s cestou na ono místo.
- Iorku. - Lyro...
ten nůž se zlomil kvůli Willově rozpolcené mysli.
Pochyboval o své cestě.
Tys o sobě nikdy nepochyboval?
- Medvědi pochyby neznají. - Lžeš.
Poznala jsem tě jako opilce,
protože ses nedokázal smířit s vlastním selháním.
Tenkrát jsem tomu nerozuměla, ale teď už ano.
Pochybnosti jdou ruku v ruce se zájmem. Ať medvěda, či člověka.
Nejhorší jsou ti, kdo nikdy nepochybují. Jako moje matka i otec.
Takoví, jako jsou Will nebo ty...
dobří lidé, ti pochybují,
protože nevědí, která cesta je správná.
Poraď se se svým přístrojem, Lyro.
Zeptej se, jestli máš, nebo nemáš jít do světa mrtvých.
Nikdy neodpověděl takhle zmateně.
Mluví o rovnováze.
Ale o tak křehké rovnováze,
že ji do strany vychýlí i ta nejslabší myšlenka či přání.
To je tvá odpověď. Alethiometr to považuje za nerozumné.
Takže řekl: "Ano."
Pořád jsi Stříbroústá.
Dobrá, ten nůž vám opravím.
Ale váš záměr se mi nelíbí.
Doktorko Cooperová.
Děkuji, že jste přišla.
O čem jste se mnou chtěl mluvit?
Máte vykonat jistou službu.
Fascinuje mě to. Obzvlášť energie,
obzvlášť to, čeho dosáhl Asriel.
Zdroj toho kolosálního uvolnění energie na Svalbardu.
K čemuž ho, jak věřím, inspirovala vaše odtrhávací technologie.
Budu velmi rád za cokoliv, co mi pomůže pochopit,
čím to ty děti prošly.
A k čemu vám to...
Události na stanici považuji za morální a náboženskou katastrofu.
Obětovali jste to, co jste neměli,
a nezískali tím vůbec nic.
Ale poučili jste se.
Dobře svou znalost využijte.
Někdo z týmu si všiml, že během odtrhávání daemona
dochází k uvolnění energie.
Jakého množství energie?
Práce mého kolegy byla kacířstvím.
Dala by se tato energie z oběti
přetvořit v jakousi novou...
zbraň?
V Ženevě máte k dispozici ty nejlepší mozky.
A samozřejmě, pokud si nejste jistá,
vy i váš tým nesmíte opustit budovu, dokud úkol nesplníte.
Asrielův výbuch vypálil díru do nebe.
Nemyslím si, že bychom měli budovat...
Doktorko Cooperová.
Já bojuji za nový ráj.
Zde...
na Zemi.
Dodává mi to sílu, o jaké jsem dřív netušil.
To je můj úkol.
Byl mi přidělen.
A vy si musíte odpuštění Nejvyššího zasloužit.
Jinak...
z vás to, co potřebuji, vyrvu.
Odvahu, doktorko Cooperová.
Působivý, že? Myslím záměrolet.
Ano. Na vás vždycky zapůsobilo všechno, co vyrobil.
Nemyslím si, že by chtěl, abyste je takhle zkoumala.
Daroval mi svobodu, Ruto.
Snažím se jenom pochopit, co provádí.
Váš daemon ho pohání a vaše záměry ovládají. Je to tak?
Laboratoř, kde jsou uloženy...
kde bych ji našla?
Salmakie konečně poslala zprávu. Nůž je rozbitý.
Ve svém současném stavu je téměř nepoužitelný.
- Jak? - Zlomil se.
Když se ho Lyřina matka snažila tomu chlapci vzít.
- Ať se vaše agentka ihned vrátí. - Už je na cestě.
A paní Coulterová vám už teď lže.
Velitel Roke se na tebe zlobí.
Prý jsi ten nůž viděla.
A dokonce jsi to byla ty, kdo ho zlomil.
Proč jsi mi to neřekla, Mariso?
Nevěřila jsem, že bych si tím pomohla.
Věřil jsem ti. Myslel jsem, že jsi konečně dospěla ke cti.
Ke cti nejde dospět, Asrieli.
Buď jsi čestný, nebo ne.
A z nás není čestný ani jeden.
Chápeš, že tě teď musím znovu zavřít do cely?
- Nemusíš vůbec nic. - Ani nechci.
Ale pochop, že to udělám.
Oni tě obdivují, viď?
Ogunwe, ta divoženka, ten hmyz.
Myslíš, že se pokloní, až konečně usedneš na trůn?
Já nechci usednout na trůn, ženská. Chci ho svrhnout.
Fascinuješ mě. Tolik ses zamiloval do vlastní síly,
že nakonec ztělesňuješ to, čím nejvíc opovrhuješ.
Pátrání po Lyře jsem ukončil.
Svou agentku jsem odvolal.
Jelikož jsi nůž zničila, nemám pro ni využití.
- Ne. To nemůžeš, Asrieli... - Můžu a udělal jsem to.
- Vedu příliš zásadní bitvu. - Jestli to řekneš ještě jednou...
Já nebojuji za ni. Ona nemůže být Eva.
- Pak tu příležitost využij k... - Bojuji,
abych nás těchhle manipulativních báchorek zbavil.
A přesto ze všech stran slyším,
že moje vlastní dcera je původním symbolem viny?
- Tomu já neuvěřím. - Vždycky nejde jen o tvou víru.
- Oni tomu věří a chovají se tak. - Trůn? Já nesedím na trůnu.
Sedím na zemi, na půdě, na hlíně.
Celý život jsem obětoval boji, který musím vyhrát.
Obětoval jsem toho tolik!
Čemu jsi svůj život zasvětila ty, Mariso?
Moci. A jak jsi ji získala?
Tím, že ses stala nelítostnou agentkou Magisteria.
Vynálezkyní odporných strojů schopných rozpůlit dítě vedví.
Ale pak se objeví jeden hloupoučký, arogantní fracek
se špínou za nehty a toho najednou miluješ.
Usedneš, obejmeš ji křídly jako kvočna...
Proč nemůžeš být taková, jak bych si přál?
Nesahej na mě.
Mariso, já tohle dělám, protože moc Nejvyššího je lež.
On nic nestvořil.
Tebe, mě, ani žádný ze světů.
Stvořil jediné. Instituce, které budí strach
a nastolují vládu.
Víš, že už nevládne ani v nebi?
Království velí jeho regent jménem Metatron.
Anděl, jen další bytost...
která má pokračovat v dobré práci svého pána.
Proto bojuji.
Já ti nevěřím.
Je to lež.
Všechny ty odporné věci, které jsi dělala jeho jménem...
to všechno byla lež.
Pojď se mnou.
Můžu ti to ukázat.
A potom se můžeš dívat, jak rozpoutám válku.
Wille, polož ten nůž do ohně.
Zlomila ho rozpolcená mysl.
A obnovit ho může jen mysl silná.
To bude tvůj úkol...
stejně jako můj.
Měj ho neustále na mysli.
Uvědomuj si své odhodlání nůž opravit.
Soustřeď se na to nejdůležitější.
Podívej, co se z tebe stalo...
beze mě.
Ne! Nech ho!
Soustřeď své myšlenky.
Jsi bojovník, Wille.
Rozumíš tomu?
Æsahættr si vybral tebe.
Své matky ses taky zbavil tak snadno?
Zkus to znovu. Musíš jít hluboko do svého nitra.
Najdi to, na čem záleží.
Lyro, ustup!
Wille.
Wille, slyšíš mě?
Wille.
Udělal jsem, o co jste žádali,
a teď je na vás, kterým směrem se vydáte.
Jestli nenajdeš cestu ze světa mrtvých,
už se nikdy nesetkáme.
Ale pokud ano,
na Svalbardu budeš vždy vítaným hostem.
To platí i pro tebe, Wille.
Jste jeden druhého hodni.
Sbohem, Lyro Stříbroústá.
Snad se jednoho dne znovu shledáme.
Kdo je to?
Pojď dál, stoupni si sem.
Anděl?
Jak?
Spadl z nebe...
a přímo mně do klína.
- Mluví? - Rozhodl se nemluvit.
Ale já už to od něj nepotřebuji.
Je nádherný.
Každý je nádherný.
Jaký je to pocit?
Jiný.
Něco ti to způsobilo, viď?
Když se ten nůž kul, leccos jsem viděl.
Co jsi viděl?
Viděl jsem...
viděl jsem tebe.
Viděl jsem tebe a...
Balthame?
- Myslel jsem, že jste odešel. - Byla to chyba. Omlouvám se.
Ale dohlížel jsem na tebe.
- To je... - Je to anděl.
- Já jsem Lyra. - Já vím.
Málem jsi ho navždy ztratil.
A teď už jsi připravený cestovat za lordem Asrielem?
Shromažďuje armádu.
Ne.
Je mi líto, Balthame. Nejdřív musím do světa mrtvých.
Někdo od nás potřebuje pomoct.
Lyřin kamarád.
Musíš tu cestu podniknout?
Ano.
Pak ji podnikni.
Pojďte s námi.
Andělé do světa mrtvých nesmějí.
Mě čeká jiná cesta.
Ale nebudu od vás daleko.
Půjdeš se mnou?
Jo.
Nejsem jen syn svého táty.
Máma vždycky říkala: "Když kamarád potřebuje pomoct, pomoz mu."
Děkuju.
Světy zčeřila andělská aktivita.
Xaphaniini povstalci se shromažďují.
Jako příliv před velkou oceánskou bouří.
Říkala jste, že Asrielovi bezmezně věříte. Je to pravda?
Je nebezpečné předpokládat, že se Xaphaniini stoupenci
připojí k člověku v boji proti jednomu z nich.
Skutečně si myslíte, že by se obrátili proti nám,
protože vězní jednoho z Metatronových andělů?
- To záleží. - Na čem?
Na tom, co mu Asriel udělá.
Legendu o Æsahættru musíš určitě znát.
O noži, který prochází světy. Který projde čímkoliv.
Ten nůž je teď bohužel zlomený.
Ukovala ho lidská ruka
před nějakými 300 lety s pomocí primitivní technologie.
V době, kdy obyvatelé toho světa
jezdili v koňských povozech.
Opravdu neobyčejné.
Snažím se tím říct,
že jsem možná ten nůž nikdy nepotřeboval.
Tato žena kdysi vynalezla zařízení schopné vyrvat člověku duši.
Já stejnou technologii využívám k cestování mezi světy.
Společně vás teď rozerveme na kousky
a pak vyšleme za vaším pánem.
Mariso, buď od té lásky a zavři dveře.
Rád bych začal.
Cítíte to, Alarbe? Tu energii?
Světy skýtají tolik tvůrčích myslí
a váš druh se je snaží zničit.
Nedělám to ochotně.
Dělám to, protože jste mě k tomu donutil.
- Jste hříšník. - Jsem poslem změny.
Jsem zvěstovatelem zániku vašeho druhu.
Budete čelit zúčtování.
Ale nebudete to vy, kdo ho provede.
Místo toho doručíte můj vzkaz Metatronovi.
A můj vzkaz Metatronovi zní:
Já jsem tady!
Mariso.
Mariso!
Vojáci, připravte se na palbu!
- Nestřílet! - Cože?
Rokeu!
Vlez do záměroletu a leť s ní.
Rozumím.
Sbohem, Asrieli.
Sklonit zbraně.
Co to hrajete za hru?
Chce si hrát na matku, tak ať.
Doufám, že jsou na ni připravení.
Vojáci!
Čelem vzad!
Pochodem v chod!
Co mám přesně hledat?
Je to tam nekonečné,
rovné a nasáklé smrtí.
Řekni mi, že jednáme správně.
Doufám, že jednáme správně.
To mi bude muset stačit.
Dobrý?
Jako by to nešlo proříznout.
To je poslední svět, který vidím.
Za ním už není nic.
Je to ono?
To je ono.
Našel jsi to.
Jak to můžeš vědět?
Viděla jsem to ve snu.
Musí to být tudy.
Počkej.
Necítím se tu bezpečně.
Lyro, počkej!
Inspirováno knižním překladem Dominiky Křesťanové
České titulky Anna Křížková Iyuno-SDI Group 2022