Elnézést!
Ez a holtak országa?
Megmondanák, hová mennek?
Mintha vonzaná őket valami.
Pan, hagyd abba!
Mit művel?
- Erre számítottunk. - Nekik hol vannak a daimónjaik?
Sok világban nincsenek daimónok. Bújj a zsebembe, nem lesz semmi baj!
Kéne lennie daimónjuknak, de nincs.
Jól van?
Persze.
Nem úgy tűnik.
- Ez ismerős? - Nem.
Nem jó helyre jöttünk?
Biztos ez az.
Annak kell lennie. Gyere!
Megállni!
Állj!
Nahát! Üdv!
Micsoda öröm újra látni magát!
Üzenem a bíborosnak, hogy Mrs. Coulter visszatért.
AZ ÚR SÖTÉT ANYAGAI 3. ÉVAD 4. RÉSZ
Jól helyen járunk. Ez lesz az.
Nem, nem! Állj!
Mindenki álljon meg!
Ti ott!
Igen, hozzátok beszélek!
Ti nem vagytok halottak.
Véletlen volt.
Üldöztek, és ide keveredtünk.
Ha nem vagytok halottak, nem látunk szívesen.
Nézze!
Messziről jöttünk. Meg kell találnom a barátomat, mielőtt túl késő.
Az előbb még menekültetek. Most meg barátokat kerestek?
Hát, itt nem fogtok találni. Hazug!
Menjetek a 32-es váróba!
Ezt adjátok át!
Meddig kell várnunk?
Amíg meg nem haltok, természetesen.
Indulás!
Mit ír?
Ez az a hely. Meg kell találnunk a folyót, és át kell kelnünk rajta.
Remélem, nem szerzett maradandó károsodást legutóbbi találkozásunkkor.
Csak a lányomat próbáltam védeni.
A múltkor olyan bőbeszédű volt!
Mennyi szépet mondott a menekülésről, a butaságról, a hibákról!
Mindet a bíboros adta a szájába.
Elnök atya.
- Tessék? - Már nem bíboros.
Elnök atya.
És nem az ő szavai voltak, hanem az enyémek.
Igen, ismerem ezt a megszállottságot.
Gondolja?
Nem hinném.
Nem fogja fel a hit lényegét.
Gomez atya, maga nagyon fiatal!
Azt hitte, nem számítottunk magára? Hogy visszatér hozzánk?
Oda, ahová tartozik.
Nehéz átlátnom, miről tud a Magisztérium és miről nem.
A hit... úgy tűnik, mindig útban van.
Ki az?
- Gomez atya. Velem van... - Én vagyok az, Hugh!
Vagy már csak az elnök atyára hallgat?
Na, engedjen be!
Tessék!
Csak ön után!
Mrs. Coulter!
A fiú marad?
Köszönöm, Gomez atya!
Helyes. Kettesben maradtunk.
- Természetesen le van tartóztatva. - Lelombozó.
- Szándékosan rejtegette... - Erre semmi szükség.
- Segíteni jöttem. - Meggátolta, hogy megtaláljuk Évát.
Befejezhetném?
Önszántamból jöttem ide.
Amint el tudtam menekülni Asriel erődjéből.
Látja a ruhámat, Hugh?
Asriel egy találmányát is elhoztam,
amelytől biztosan beindul a kutatói nyálelválasztása.
- Csak a gyermek a lényeg. - Az én lányom.
Az aletiométer világosan kimondta, ki ő,
és mit hozhat ránk.
Még mindig ostorozza magát?
Én tettem bíborossá. Hogy kivívjam a bizalmát.
- Cserébe ön elárult. - Én árultam el magát?!
- Lyra maga a bűn! - Nem.
Benne van a lehetősége, és ennek tudatában voltam.
Megvolt rá a megoldásom. Elrejtettem volna a veszély elől.
- Aljas hazugság! - Mindent tönkretett!
Mit gondol, mégis milyen veszélytől óvta?
Az éden úgy esett el...
Nem akkor, amikor Éva megteremtetett, hanem amikor megkísértették.
Van valahol egy kísértő. Egy kígyó.
Csak meg kellett gátolnom, hogy találkozzanak.
Velem volt a lány. A fiú. Minden megvolt.
De maga katonákat küldött, erre ők elmenekültek.
Ugye Pavel testvér mesélt magának a késről?
Olyan hatalma van, hogy a Fennhatóságot is képes megölni.
Eltörtem.
Én fékeztem meg.
Hát ne becsülje alá, mit tehetek még magáért!
Bízza rám a tanácsadást, mint régen!
Koncentráljon a fontos csatákra, Lyrát és a kísértést hagyja csak rám!
Asriel még mindig keresi a lányt?
Sosem érdekelte túlságosan.
A kés vonzotta.
De most, hogy eltört... csak a háborúja érdekli.
És ahogy küzd, Hugh, az...
rémisztő.
Azt hiszem, a szemem láttára ölt meg egy angyalt.
Egy angyalt?
Egy angyal szállt le Asrielhez?
Igen.
És képes volt bántani?
Bármit elpusztít, ami útját állja.
Esküszöm, megbolondult. Ezért is jöttem vissza, Hugh.
Hogy átadjam, amit tudok.
Akkor mellénk áll a harcban?
Asriel ellen.
A Por ellen.
Talán kételkedik bennem?
Elköteleződése nem mindig egyértelmű, Marisa.
A magáé az elmém,
a testem, a lelkem.
És hálát adok a Fennhatóságnak,
hogy maga vezeti a Magisztériumot, nem pedig Sturrock bíboros.
Ő képtelen volt ellenállni a kísértésnek.
Nem úgy, mint maga... Az absztinenciája lenyűgöz.
Ne feledje, mit tettünk!
Az életünk összefonódott.
Iratok?
507-es váróterem.
- Egy másik váróterem? - Nem akármelyik másik,
hanem az 507-es. Öt, nulla, hét.
- Ez a lényeg. - Merre van?
Kérdezősködjetek! Mindenki várakozik. Ahogy ti is.
Iratok?
- Jó estét! - Hoztunk valamit.
Békeajándék.
És mégis mi ez?
Cellává alakítható?
Ez segített megtalálni magát.
Egy kedves ajándék.
Valóban?
Anyám...
Olyan szívesen segített!
Azt meghiszem.
Mindig is csupa kellem volt.
Üdv, Mrs. Coulter!
Annyi a baj a rovarokkal! Mindenhová beférkőznek!
Nálam sokkal nagyobb gondjai akadtak.
Asriel küldte?
Igen, berepültem a szándékjárgányba.
Kémkedni vagy segíteni jött?
Mi a terve?
Hogy elregélje Asrielnek?
- Ugyan! - Nem tehetem.
A mágnesrezgéses hangverőm megrongálódott a menekülése közben.
Érdekes. Ezek szerint magának van szüksége rám.
Meg akarja ölni őket, mielőtt ők ölik meg Lyrát.
És ha magát ölik meg előbb?
Túl könnyedén feláldozza magát.
Mit tudott meg erről a helyről?
Mit látott?
Gyerünk, nincs más választása!
Nélkülem nincs szándékjárgány,
anélkül pedig nem jut vissza Asrielhez.
Mit látott?
Gomez atyát követtem.
Egy bizonyos szoba foglalkoztatja.
Menjünk tovább?
Az lesz a legjobb.
Bámulnak, mi?
Bámulnak, szótlanul.
Mintha egy horrorfilmben szerepelnénk.
Miért néznél olyan filmet, amitől szörnyen érzed magad?
Jogos.
- A medvés film tetszett. - Kik vagytok?
Utazók.
A holtak országába igyekszünk.
Igen. Ugyanarra tartunk.
Kérem! Tanácstalanok vagyunk, és maga egész barátságosnak tűnik.
Csak szeretnénk megtudni, mik itt a szabályok.
Jól van. Bejöhettek.
Köszönjük.
Szóval...
mutatkozzatok be!
Lyra vagyok, ő pedig Will.
Nem szeretnénk zavarni,
de a barátomat keressük. A holtak országában van.
Nem tudjuk, hogy ez már az-e, vagy hogyan jutunk oda,
ezért, ha bármit tudnak erről, azt hálával fogadnánk.
A halálotok miért nem mondta el?
- Larissa, segítségért jöttek! - Nem lenne rá szükségük.
- Beszéljetek a halálotokkal! - Nincs halálunk.
Mert nem vagyunk halottak.
Na jó, üljetek le!
Maga sem halott, ugye?
Ahogy a várótermekben senki sem az.
A halálunk a közelünkben vár, és terelget bennünket.
Mi szívesen fogadnánk... Készen állunk, de...
ők még nem állnak készen elkísérni.
Hogyhogy a haláluk?
Nem tudnak ezek semmit!
Mindenkinek van halála.
Velünk tart mindenhová. Egész életünkben.
- Nem félelmetes ez? - Dehogy, drága. Természetes.
Születésed pillanatában...
a halálod veled együtt érkezik a Földre.
És a halálod vezet ki onnan.
Ez szeretetteljes dolog.
- Tetszik látni a mi halálunkat? - Dehogy, szívem.
Csak a sajátunkat látjuk.
Amikor készen állsz... Állítólag gyönyörű.
A halálod azt mondja:
"Jól van, gyermek, semmi baj! Gyere velem!"
És vele tartasz,
a csónakhoz és a révészhez.
Ezt láttam álmomban. Oda kell eljutnunk.
Hát, a halálotok nélkül nem fog menni.
Csak mondják el, hol a folyó!
Nem tudjuk, hol van. És azt sem, mi vár a túlparton.
Senki sem tudja, mert még senki sem tért vissza.
Csak úgy kelhettek át a vízen,
a holtak országába, ha a halálotok kísér.
Szólítsátok magatokhoz őket kedvességgel, barátsággal!
És eljönnek.
Reggeli!
Nem reggelizem. Imádkoznom kell.
Hol találom a kápolnát ebben a fellegvárban?
Mrs. Coulter! Kéretik a szobájában maradni!
Nem, a kápolnát keresem. Meg kell gyónnom a bűneimet.
A szobájában is éppúgy imádkozhat, mint a kápolnában.
Nem, a Fennhatóság a saját házában szólít a leghangosabban.
Ha a kápolnába szeretne menni, azt egy megadott időben teheti meg.
A csudába! Valóban?
Hát, ha már itt vagyok, ugye nem gond, ha körülnézek?
Nem, ez nem valami érdekes.
Ha nem áll meg...
Akkor mit tesz... egész pontosan?
Segítséget hívok.
Helyes.
Mindnyájunkra ráfér a segítség.
Indulás!
Jó reggelt!
Dr. Cooper!
Milyen csodálatos,
és váratlan, hogy még alkalmazzák!
Sőt, csoda, hogy életben találom.
Be kell vallanom, nem hittem, hogy így lesz.
Hugh MacPhail felkapkodja a legjobb selejtjeimet.
Nos... min is dolgozunk?
Ez sajnos mind bizalmas, Mrs. Coulter...
Dr. Cooper! Ön mindig olyan kedves volt hozzám.
Miért is hagyna fel vele most?
Nos, ön is...
mindig kedves volt.
Különben is, a bíborosnak...
az elnök atyának meg nekem... nincs titkunk egymás előtt.
Aggodalomra semmi ok.
Ez valamiféle rezonációs kamra, ugye?
Érdekes. Részben felhasználta a daimón-guillotine terveit.
Sőt, nem csupán részben.
Ugyan miért dolgozna ezen még mindig?
És...
ez?
Mit olvas le?
Valamit, ami által...
Dr. Cooper!
Csak nem egy bombát épít?
- Nem értheti. - Dehogynem.
Valamiféle irányzékot használ. Mi által határozza meg a helyet?
A Fennhatóság által.
Ez nem igaz, ugyebár.
Itt vannak.
Értem. Nem magáért.
De ezt már amúgy is tudta.
Micsoda elképesztő helyzetben találjuk magunkat!
Gomez!
Lyra, mit csinálsz?
Azt mondta, hívjuk a halálunkat.
Talán, ha sikerül ráhangolódnom,
mint az aletiométerre, akkor felbukkan.
Légy óvatos!
Várj! Megbeszélhetnénk?
- Mit? Már döntöttünk. - Tudom, de... hívod a halálodat.
- Tudod, mit jelent ez? - Dehogy!
De idáig már eljutottunk.
- Talán nem ez a jó irány. - De már követjük.
- Ezért jöttünk ide. - Még visszafordulhatunk.
A késsel hazatalálunk.
Az én oldalamon kéne állnod.
Azt hittem, hogy melletted állok.
Egyikőtök sem érti, igaz?
Nem tudtam elköszönni Rogertől.
Bocsánatot sem tudtam kérni.
Csak szeretném helyrehozni, amennyire lehet.
Még ha bele is halok.
Lyra!
Itt van.
Te vagy a halálom.
Igen.
Azért jöttél, hogy elvigyél?
Te hívtál. Itt vagyok.
Négyszemközt szeretnék beszélni vele.
Nem is látom, kivel beszélsz.
Persze, hogy nem. Ő az enyém.
Gyere velem!
Visszajövök, ne aggódj!
Fennhatóság!
Köszönöm, hogy megválaszoltad imáimat!
Elhoztad nekem az eszközt, amivel megnyerhetem ezt a háborút.
Csakis a te szereteted által,
a te irányításoddal...
gyűjthetek erőt ahhoz, amit meg kell tennem.
Így váltasz meg bennünket.
Kövesse!
A hajtincs.
Biztos, hogy a gyermeké?
Pavel testvér bizonyos benne.
Elegendő lesz, Dr. Cooper?
Bőven.
Milyen hamar készülhet el?
Pár nap.
Köszönöm, Gomez atya! Elmehet.
Biztos, hogy ha élesíti,
a bomba megtalálja a lányt?
Minden lény egyedi.
Kód lapul bennünk, anbár impluzusok.
Ezek által...
célzunk a szerkezettel.
A haj, bárhol is van, újra egésszé akar válni.
Könyörtelenül tör célra.
Bárhol is van a lány?
Bármely világban van is,
elnézést az eretnekségemért,
de a bomba rátalál Lyrára.
Itt vagy még?
Folyton eltünedezel.
Mindig itt vagyok.
Egész életedben követtelek.
Különleges, hű barátod vagyok, aki minden percedet végigkísérte.
Jobban ismerlek bárkinél.
Ez nem igaz.
Jobban ismerlek, mint te önmagadat.
Alkut kell kötnünk.
Nem tudom, tehetek-e olyat.
Nézd, még nem haltam meg, de el kell jutnom a holtak országába,
találkoznom kell valakivel, de aztán vissza kell térnem.
Segítesz?
Végül, gyermek, úgyis könnyedén átlépsz a holtak országába.
Kockázat nélkül.
Biztonságos és nyugodt módon.
Nincs okod ezt siettetni.
De van.
És Willnek is.
Túl hamar vesztettük el szeretteinket, és muszáj jóvátennünk dolgokat.
Mindenki szeretne újra beszélni az eltávozottakkal.
Miért lennél te kivétel?
Mert...
ha tényleg egész életemben velem voltál,
tudtad, hogy felteszed majd ezt a kérdést.
Ha tényleg mellettem álltál,
tudod, mi a válasz.
Követtelek.
Figyeltem a döntéseidet.
Láttad, ahogy meghal?
Ahogy Roger meghal?
Láttam.
Nem akarok kivételes lenni.
Talán régen így volt.
A szüleimet más sem érdekli.
Én csak jó szeretnék lenni.
Segíteni valakinek.
Rogernek szüksége van rám.
Legutóbb nem számíthatott rám.
Nézz rám!
Tekints a szívembe!
Segíts!
A vezetőd leszek, Aranyszájú Lyra.
Megmutatom az odautat. De amint megérkezel,
a túlparton már nincs helyem.
Ami a visszautat illeti,
azt saját magadnak kell megoldanod.
Jó reggelt!
Várj! Várj!
Visszajöttél.
A halálod még...?
A közelben van? Igen.
Mit mondott?
Látja az én halálomat?
- Nem látod a halálát, ugye? - Nem, és ő sem fogja.
Addig nem láthatja, amíg nem áll rá készen.
Amíg el nem jön az ideje.
Csak te láthatod a halálodat, a maga idejében.
A halálom elvisz a folyóhoz, ha készen állsz.
- Készen állok? - Remélem.
Muszáj lesz.
A legjobb helyekre viszel! Tudod?
Csirió!
Nincs más választásom.
Védelmezni akarta Lyrát, ehelyett gyújtózsinórt vitt a bombájukhoz.
Micsoda arrogancia!
Puszta arrogancia. Alábecsültem őket.
Ideje mennünk. Vissza Asrielhez.
- Ha megtudja, mire készülnek... - Mit fog tenni?
Talán...
Biztosan közbelép.
Gondolja?
Tudja, igaza volt.
Azért jöttem, hogy megöljem őket, mielőtt Lyrát ölik meg.
Nem kapnak rá még egy esélyt.
A bombájukat már lekapcsoltuk.
- Vissza kell mennünk. - Nem.
Mert kitalálnak valami más módot, és egyre újabbakat.
Meg kell állítanunk őket, most.
Keressük meg a szándékjárgányt!
Mi a terve?
Pusztítás.
Minden lépéssel lassulsz, észrevetted?
- Még meggondolhatod magad. - Nem akarom.
Anya mindig azt mondta, hogy semmi sem végleges, amíg nem teszed azzá.
Nem baj, ha nem akarsz jönni. Megyek egyedül.
Nem azért kutattam utánad hónapokig, hogy a pokol kapujában hagyjalak el.
Nem hiszem, hogy ez a pokol. Úgy néz ki, de nem az.
- Csak legyél biztos benne. - Az vagyok.
Néha észrevétlenül lyukadunk ki valahol.
Tudom, hogy kerültem ide, Will.
És ha nem térünk vissza?
Akkor úgy halunk meg, hogy valami fontosat tettünk.
Kövessen!
Gyorsan!
Megállni!
Hé!
- Állj! - Megállni!
Erre!
Nemsokára a szándékjárgányhoz érünk.
Itt van!
Azt hitte, nem figyeltetem?
Nincs választása, Marisa.
Így is, úgy is megöli Lyrát.
Mindegy, mit teszek.
Ezzel kapcsolatban...
nincs más választásom.
Akkor szeretnék bejelentést tenni.
Bíróság elé akarok állni Sturrock bíboros megöléséért.
Az elnök atyával szövetkeztem erre a gyilkosságra.
Ez az ember minden sejtjével bűnt követ el.
Hazug!
Tudja, hogy igazat mondok.
És a Büntető Törvényszék előtt is elmondom ugyanezt.
Itt nincsenek jogai!
Maga egy ledér nőszemély, aki mindig azt akarta, ami nem az övé.
A férjét a szeretője ölte meg, az istenkáromló Asriel.
Törvényen kívüli gyermekét elhagyta,
és belőle lett a megtestesült bűn.
Megváltoztam. Maga nem, Hugh.
- Meg kell állítani! - "Hugh?" Ki ez a "Hugh"?
Én elnök atya vagyok. Szólítson tehát
elnök atyának,
vagy kegyelmes úrnak!
Megértette?
Tessék?
Hát benne hisznek?
Nem a feljebbvalóban?
Nem az igazságban, hanem a hatalomban?
- Csalódtam magában, Gomez atya. - Vigyék innen!
Nem, nem, ezt nem teheti!
Maga tartja magát szent embernek?
A Fennhatóság vajon hogyan tekint most magára?
Maga a gyűlölet, akit imádnak a gyűlölködő követői.
Reverendás disznó.
- Hallgattassák el! - Gusztustalan!
Ilyen maga valójában.
Inkoherens, hisztérikus nőszemély.
Miért bízna magában bárki?
Egy mondatot is alig tud összefűzni!
De olyan gyönyörű!
Valódi, csábító szépség.
Megadom a szépségének, amely mindig hiányzott belőle.
A malasztot.
Nem tudom, hogyan szerezte meg a hajtincset,
de nem mindet vitte el.
Maradt elég...
a célunkhoz.
És amikor leválasztjuk a daimónját,
maga lesz a töltény,
amely megöli Lyra Belacquát.
És megment mindannyiunkat a bűntől.
A pincébe vele! A daimónját hozzák hozzám!
Jó estét!
Örülök, hogy eljöttek.
Hagyják itt a holmijukat és szálljanak be!
Meg fogja érteni?
- Át szeretnénk kelni. - Sajnálom.
Az egyikük jelenleg utazásra alkalmatlan.
Csak az egyikünk?
- Nem, ő... - A szabály az szabály.
Kellemetlen, de szükséges. Ő nem kelhet át.
- De ő én vagyok. - Ha te jössz, ő marad.
Nem érti. Ha elválunk, abba belehalunk.
Nem ez a cél?
Ez nem igazság. Én sem hagyom itt egy részemet.
- Neki miért kell? - Dehogynem.
Te is elhagysz valamit.
Az ő szerencséje, vagy szerencsétlensége,
hogy látja és hallja azt a részét, amit el kell hagynia.
Te majd csak a vízen eszmélsz rá, de addigra,
szerencsédre vagy szerencsétlenségedre már nem tehetsz semmit.
Ám mindkettőtöknek hátra kell hagynia azt a részét.
A szabályok egyértelműek.
Beülünk a csónakba, ne aggódj!
Lyra, nem figyelsz. Nem enged.
Szóval tartalak, amíg átkelünk.
Nézze, hadd jöjjön! Elfér bárhol.
Mindig együtt utaztunk, soha nem volt belőle gond.
- Nem értem... - Beülhet a csónakba,
de akkor nem megyünk sehová.
- Így működik? Húzom én. - Csakis én irányíthatom.
Sajnálom.
Nem válhatunk el. Egyszerűen nem.
Pan. Ne! Pan!
Mindent kockára teszel.
Mikor láthatja újra?
- Kérlek, Pan! - Sosem.
Visszafelé is erre fogunk jönni?
Több millió embert vittem át.
Még egy sem tért vissza.
Mi visszatérünk.
Nem ismeri Lyrát, sem engem, de megleljük a módját. Valahogyan.
Ha úgyis megoldjuk, lehetne kegyes.
- Hadd vigye a daimónját! - Ez nem megszeghető szabály.
Ez törvény.
Mint ez.
Nem fog menni, Lyra. Nem vagyunk rá képesek.
Ha megfordítom a kezem, akkor sem csorgathatom felfelé a vizet.
Ugyanígy a daimónt sem vihetem át a holtak országába.
Tegyen kivételt, most az egyszer!
Mit gondolsz, mióta révészkedem?
Ha bármi árthatna nekem, már fogott volna rajtam.
Azt hiszed, szívesen velem tartanak?
Nem. Küzdenek, sírnak, lefizetnének, fenyegetnek, ütnek, de mit sem ér.
Sokat segít, ha az ember derűs és szolgálatkész.
Én így teszek.
Biztatlak, hogy te is így állj hozzá!
Sajnálom. Őszintén.
De ha jönni akar, egyedül kell jönnie.
Nem akarlak elhagyni.
Még visszafordulhatunk.
Nem tehetem.
- Dehogynem, Lyra. - Mi lesz Rogerrel?
És Sallel?
- Ők nem nőhettek fel. - De most nem róluk van szó.
Roger halott, és Salnek is vége.
Lyra és Pan sem lesz többé. Itthagysz, egyedül.
Mihez kezdek?
- De az álmaink... - Én nem álmodtam.
Csak te. Én ide sem akartam jönni.
Ez a te választásod.
- De egyek vagyunk. - Akkor nem, ha megteszed.
Kérlek! Nem árulhatom el Rogert.
Az én hibám, hogy meghalt, és szüksége van rám.
Nekem is.
Miért nem fogod fel?
- Hova menjek? - Megtalállak, jó?
Elmegyek a holtak országba, aztán visszajövök és megkereslek.
Nem hagylak el, hallod? Nem hagylak el!
Nem örökre.
Will-lel visszatalálunk és elmegyünk Asrielhez.
Te is juss el oda valamiképpen! De ezt meg kell tennem.
Akkor döntöttél.
- Rogert választottad, helyettem. - Ne, Pan! Ne tedd ezt!
Kérlek!
Kérlek, nincs más mód. Muszáj.
Szeretlek.
Csak... menj!
A szívem...
A felirat Borbás Mária és N. Kiss Zsuzsa
műfordításának felhasználásával készült.
Magyar szöveg: Terray Magdolna Iyuno