NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Що це?
Не знаєте, хто я?
Негайно відчиніть ворота!
Повторюйте за мною.
Повільно, ось так.
Покажіть листки.
Луска, трохи трави, хмари.
Дурна вчителька, щоб її.
-Привіт, мамо. -Привіт.
Привіт.
Ось ти де. Хочеш смачненького?
Тату.
-Що сьогодні вчили? -Про драконів.
-Мама забула тебе. Вона… -Перестань.
Ти ж знаєш, що вона сама його виховує.
Я Ліна.
Я Дін.
Ходімо додому разом.
Мій тато завжди запізнюється.
Зараз зловлю!
-Яке? -Оце.
Лети, Клакі.
Я зателефоную.
Спочатку треба множити верх, потім — низ.
Ходи сюди, мавпочко.
Бувай, Діне!
Гаряче!
ЛІНА, ДІН
КЛАКІ П'ЯТЕ ВЕРЕСНЯ — ВІСІМНАДЦЯТЕ ЧЕРВНЯ
-Ти спізнилася! -Шукала деталі!
Так, луска. Ролики!
Запускаємо неймовірного повітряного змія!
Не вийшло.
Пообіцяймо одне одному завжди бути друзями.
Назавжди
у кожній скруті
друзями клянемось бути.
-Час їхати. -Тату, ми казали…
Ліно, ми вже все обговорили.
Я маю їхати. Діне.
Але я тільки полагодив змія.
Ходімо, Ліно.
Бувай, малий.
Бувай, Діне.
Дивися прямо.
Ми на шляху до кращого життя, а тому маємо залишити це.
Гаразд, наступна адреса: вулиця Гао Шу, 235.
-Товар! -Дякую!
Будь ласка!
-Доставляння! Щасти вам! -Дякую.
Доставляння!
-Дякую! -Будь ласка!
-Доставляння. -Дякую.
-Доставляння! -Дякую.
Вей!
Діне? Обережно.
Що ти робиш?
Вей! Друже…
Хлопче, за дорогою дивися.
Скажи, що на домашнє.
Ти вже два тижні не з'являвся.
Мені потрібні гроші, тому і не з'являвся.
Чекай. Це якось пов'язано з тією дівчиною?
Що? Ні.
Можливо.
Так. Хочу подарувати їй щось особливе.
То, можеш, будь ласка, сказати, що задавали?
-Зроблю за тебе домашку. -Добре.
Дякую, ти найкращий.
Такий розумний і такий дурний.
Остання адреса.
Вітаю.
Вітаю!
Хтось замовляв суп вонтонами?
Ого.
-Вітаю. -Заходь.
Зачинено.
Знаю.
Я просто… обійду.
Замовляли суп з вонтонами?
Я бог.
Гаразд.
Замовляли суп…
І я вибрав тебе! За чистоту твого серця.
Стараюсь бути приємним.
П'ять зірок маю.
Ви оплатите готівкою, чи…
Візьми це.
Тут усе, що тобі потрібно.
Взагалі-то, мені потрібні мої сім доларів…
Перечиш божій волі?
Типу того…
Так?
Знаєте, що? Дарую його вам. Просто дуже поспішаю…
Дякую за заварник. Щасти вам.
Чекайте. Соус.
Дякую.
Без соусу не те.
Ти, ніби, поспішав?
Стоп, п'ята година?
Я пробув тут годину? Треба бігти!
Не зачиняйся, будь ласка.
ДОСТАВЛЯННЯ
«NOMANI» КОСТЮМИ
Дитино, отямся.
«NOMONEY» КУСТЮМИ
Чекайте!
Дякую за допомогу!
-Вітаю. -Тебе матір шукає.
Знаю!
Вода.
Мат на D7!
До вечора.
«Якщо не любиш часник, їж щось інше. Серветку, наприклад».
Привіт, мамо. Твої продукти.
Погляньте, хто запізнився! Знову.
Я залишився на додаткових, як завжди.
Чекай!
Поїж. Щоб краще думалось.
Дякую. Поїм, коли робитиму математику.
Який дорослий і роботящий.
Маленький Дін з дипломом. Аж не віриться.
-От би мій син таким був. -Який хороший хлопчик.
Стараюсь.
-Піду я… -Радий за тебе, хлопче.
Не пропадеш.
-Стабільна робота, зарплата! -Холодильник!
-Хороша машина. -Велика плазма!
Не відволікайте його!
-Йому ще вчитись. -Діне! Зараз зайду.
Так, вчитись і вчитись. Почну я…
Ось домашня.
Вчитель сказав, якщо не з'явишся хоча б на одне заняття,
він тебе завалить.
Вітаю, пані Дін. Навіть якщо знову ідеально складеш екзамен.
Вибач.
Так і знала. Ти брехав мені й пропускав заняття.
Чим ти займався? В інтернет-кафе сидів?
-Неймовірно. -Який негідник.
Дякую, за допомогу!
-Слухай… -Ну і навіщо?
Ти можеш зруйнувати своє майбутнє!
-Так. От тобі й диплом. -Відчепіться!
-Я… -Що?
Просто підробляв.
Підробляв?
Зараз ти повинен лише вчитися.
-Знаю, але… -Що?
Що може бути важливішим за навчання?
Нічого, мамо.
Нічого.
-Стає цікаво. -Що він сказав? Не чую.
Відчепіться!
-Знаю, що вимагаю багато, але… -Все добре.
Ти маєш рацію.
Тут?
Не може бути.
-Що ми шукаємо? -Заварник!
Відчиніть двері.
Доброго вечора, панове.
Заборонена зона.
Вам чимось допомогти?
Так. Гадаю, можете.
Стоп! Зупиніться.
Я хочу бачити ваші руки.
Мені шкода, але цього не станеться.
-Ти перший. -Гаразд, пане.
-Вас заарештовано. -Ану стійте.
Потім зашию.
Запізнюється.
Гаразд.
Що? Той мотлох.
Ну-ну.
Хто вирішив показатися.
Нарешті почала сприймати мене?
Жартую.
Що думаєш про костюм?
В такому пустять на день народження Ліни Венг?
Добре.
Теж так думаю.
Гаразд, завтра важливий день.
Як мені це зробити? Що казати?
Вітаю, Ліно, це я, Дін!
Ні, занадто напористо.
Вітаю, Ліно.
Дозволь поцілувати руку.
Дідько, досить вдавати дурня.
Звісно я потанцюю з тобою.
До речі, десь я тебе бачив.
Тобі ще подобаються повітряні змії?
Що я мелю. Звісно любить.
Просто заспокойся.
Будь чесним.
Ліно. З днем народження.
Я хотів сказати, що пройшло вже багато часу і…
Я скучив за тобою.
Що?
Ні! Боже.
Чекай. Я зашию. Та ну.
Про що це я.
Ні!
«БАШТИ» ФЕШЕНЕБЕЛЬНЕ ЖИТЛО
Певно, я божевільний.
Просто,
я не знаю, що робити.
Я розпланував життя наперед і стараюся з усіх сил.
Хочу, щоб мною пишалися, але щоразу відчуття таке, ніби щось пропускаю.
Я просто хочу…
Дотриматися нашої обіцянки.
Чай готовий.
Стоп, що? Чай готовий?
Ну, це було…
Вітаю, повелителю!
Небеса розверзлись, і твої бажання здійсняться,
адже я Лонгзю!
Якийсь простолюдин.
Буде легко.
Знаю, про що ти думаєш,
«Мої очі мене обманюють? Переді мною мегакрутий магічний дракон!»
«Я не сплю?»
«Магія існує?»
Так.
Існує.
Це ми прояснили. Перейдімо до суті.
Я помер?
Бабусю, це я, Дін!
-Я впав з даху. Йду до тебе! -Ні.
Ти живий і здоровий.
Я магічний Дракон бажань, що дарує здійснення трьох бажань власнику цього.
А ти, пане, мій повелитель!
Тож загадуй!
Гаразд, підловили. Де приховані камери?
-Хороший жарт. -Жарт?
-Це якась голограма? -Запевняю, що ні.
Хочеш обладунки зі суцільного золота?
Так тому і бути.
Хочеш силу тисячі чоловіків?
Так тому і бути.
Хочеш найкращу карету?
Вона твоя!
Крила сокола!
Або ноги жирафа. Класно літати, правда?
Або все…
що забажаєш.
Я хотів би відкрити штуку… Ну, де тварин продають.
Ну ці зоомагазини.
Продаватимеш чау-чау? Хороший пес.
Ніхто нічого не продаватиме без заварника.
Щоразу, як я намагаюся поговорити, ви все псуєте.
То ти Дракон бажань?
Так.
Скільки у мене бажань?
Три.
-Як ти поміщаєшся у заварник? -Магія. Магічний заварник.
Скільки тобі років?
-Це не дуже… -Звідки ти?
-Тобі варто знати… -Руки малі.
Чому ти рожевий, а не зелений? Таке м'яке обличчя.
Ти дихаєш вогнем?
Гаразд. Слухай, простолюдине.
Часу у мене обмаль, і друзів я не шукаю…
Дружбу заслужити треба, а у тебе поки не дуже виходить.
Слухай мене.
Ми маємо послужити десятьом людям, щоб нас пустили до світу духів.
І ти мій останній.
Я просидів у заварнику тисячу років.
Тож, що швидше все мине, то краще.
Все зрозумів?
Мені дуже шкода, хлопче, але мені потрібен цей заварник.
-Його питайте. -Лише власник заварника бачить мене.
Певен, він не сумуватиме за ним.
Ні. Я його знайшов.
Недобре.
Хотів би я вміти битися.
Йди сюди.
Хороший заварник.
Що за…
Ні, я не хотів.
Вибачте.
Віддай.
Заварник.
Негайно віддай заварник.
Я щойно пробив двері.
Віддай. Мій!
От курдупель!
Нікого немає вдома.
Я втомився просити по хорошому.
То ви кажете, що підліток побив двох дорослих?
-Пане… -Взагалі-то, трьох.
Двох з половиною.
Ви б бачили. Тисячу ударів на хвилину.
Ніколи не бачив стільки рук і ніг.
Кепсько.
Хлопець розуміє, чим володіє.
Пане, можу я спитати,
чим він володіє?
Не твоя справа. Я плачу, щоб ви знайшли його.
-Лише за це. -Ви нам не платили.
Вам щедро заплатять, коли принесете заварник.
Розумієте?
Пробачте нашу необізнаність.
Хлопець залишив дещо.
Невдовзі ми його знайдемо.
Діне, вставай!
Як, щодо удару в обличчя?
Вставай!
Сніданок готовий.
Дякую, мамо.
Який дурний сон.
Діне, сьогодні буду пізно.
Тому на вечерю залишки.
Смакота.
На вечерю залишки.
Так.
Залишки.
Дурні туфлі.
Мамо, що б ти загадала, якби могла загадати бажання.
Звідки такі дурні питання?
-Їж. -Я серйозно, мамо,
якби ти могла загадати бажання.
-Великий маєток? -Діне, ми вже обговорювали це.
Хочу, щоб ти думав про майбутнє.
Оце й хочу.
Зараз я думаю про майбутнє більше, ніж будь-коли.
Добре.
А тепер ворушися.
Що за обличчя? Я його знаю.
Яке обличчя?
Іди в школу. Не деінде.
Привіт. Драконе.
Ти там?
Чудова робота, хлопче.
Одне бажання є. Залишилось ще два.
Як ти навчив мене кунгфу?
Не дякуй. Хотів вміти битися, я виконав бажання.
Я не хотів… Стоп, так нечесно.
Ти побажав.
То через те, що я сказав «хотів», я тепер майстер кунгфу?
Клас.
Так, все дуже класно.
Тепер друге бажання.
Ось найчастіші запити.
Гігантська купа золота!
Повторюй за мною. Хочу… Чому мовчиш?
Гігантська купа… Дивно, ти мовчиш.
Досить квапити мене.
Ага, то ти завойовник. Бачу жагу вбивати в очах.
Легко. Побажай власну армію!
Навіщо мені армія?
Невибагливий, так?
Не хвилюйся. І для таких є бажання.
Ти зможеш поговорити з коханою, що застрягла на іншому боці Китаю!
Я кохана. Я не чую тебе, ти далеко.
Там стіна. Класно, але я не…
Як телефоном?
Що за чорна магія?
Де той маленький оркестр?
Як вони туди влізають?
Два бажання. Що захочу.
День народження.
Я дещо хочу.
Чекай, хочеш?
Так, хочу.
Чудово.
Велика металева пташка?
Що ти робиш?
Катаюсь на магічному драконі.
А зараз, що?
Кататися не даєш, тож іду на автобус.
«Автобус»?
Це якась тварина?
Скільки ти сидів у заварнику?
Не знаю. Зараз династія Цін?
Лонг!
Як ти туди заліз?
Не ігноруй мене, простолюдине.
Це не чоловічок, це телевізор.
Що це?
Машина.
Показ трофеїв?
-Що за невидима сила… -Скло!
-Навіщо… -Світлофор.
-Що це? -Морозиво.
-Як… -Електрика.
-Слухай, знаю, це круто… -Круто?
Коли ти живеш так довго,
практично нічого не може тебе зди…
«Чипси»?
Їжа селюків.
Неймовірно.
Ми прийшли.
-То ти загадаєш бажання? -Так. Коли доїдемо.
Куди?
Велика Китайська стіно!
Карета з металу й скла.
Лонгу, це автобус.
-З дороги. -Йой!
-Обережніше. -Дякую, добрий пане.
-Ні. Має бути кращий… -Лонгу, що ти робиш?
Ось так.
Лонгу, що ти робиш?
Ловлю нам карету.
У мене грошей не вистачить на таку. Тому я сідав на автобус.
Ти вкрав мої гроші?
-…і ми не встигнемо. -Ось.
-Де ти їх узяв? -Магія.
Ситно пообідав.
ТАКСІ
Це вже краще!
-Що це? -Затор.
Затор.
Це якесь свято?
То це трапляється
кожен
день?
Сонце рухається швидше.
Тут гірше, ніж у заварнику.
Я так не встигну. От би корок…
Ну, продовжуй.
Лонгу, я не витрачу бажання на це.
Діне, тобі доведеться…
Доведеться…
Ти змушений будеш…
Тобі доведеться…
Забажай!
Кабачок ти незірваний, тут немає куди їхати!
Скільки б ти не гудів, нічого не зміниться!
Лонгу, ми туди колись доїдемо.
Навіть, якщо пройде день.
День?
Я чув про корок тривалістю в три тижні.
От якби в мене був дракон, що вміє літати.
Знаю, на що ти натякаєш. Ні.
Я 1000 років сидів у заварнику. Декілька годин у коркуі не проблема.
Чому б нам не послухати маленький оркестр, поки чекаємо.
Не спрацює, Діне.
Бажай, Діне.
Гаразд!
Обережніше з небажаннями.
Перегнеш палицю і я негайно…
Літатимеш усюди?
Ти неймовірний! Поглянь. Ти все можеш.
Ну, є…
Хай там що, куди нам?
Туди! Вниз.
На місці.
Час для бажання.
Чудовий вибір. Розумію.
Обираючи палац, важливо враховувати…
Що ти ро…
Ми тут не гратись прийшли.
Гаразд, що хочеш?
Бачиш її?
Вітаю.
-Дякую, що прийшли. -Ліно, вітаю.
Як ти?
Це моє друге бажання.
-Я хочу… -Стій!
-Любов мені непідвладна. -Що? Ні, це…
Я не буду подорожувати в часі, вбивати
і, хоч і боляче казати, змушувати когось закохуватись.
Ні, все не так, Лонгу.
Це моя подруга.
Цього і бажаю.
Повернути подругу.
Чекай, повторимо. Ти можеш забажати будь-що,
а бажаєш цього?
А що важливіше за дружбу?
-Якесь каверзне питання? -Ні.
Будь-що.
Зараз подумаю. Золотий горщик, нефритовий палац,
Теракотова армія!
Навіщо тобі та дівчина?
Точно.
Ти ж не зрозумієш. Я не пояснив тобі.
Опусти мене.
Десять років тому, весняний день. Легкий бриз.
Самотній хлопчик чекає маму.
Тоді приходить Ліна й захищає мою честь.
-Тоді… -Це ж не сон?
Мало бути просто.
Три бажання й все. Але, ні…
Я застряг з цим дурбецалом.
Погляньте на посмішку.
Наївний, дурний.
Недолугий.
Чому?
Чим я таке заслужив?
Потім вона поїхала, і більше я її не бачив.
Все добре, Лонгу, мене теж на сльози пробиває.
Я не можу закохувати людей.
Як я її другом зроблю?
Що? Ні, вона вже мій друг. Мені треба пройти туди.
Чому ж одразу не сказав?
Хочу бути кронпринцом.
Гаразд, поїхали. Так тому і бути!
Готово. Залишилось останнє бажання.
Що це?
Я зробив тебе принцом.
Ні, я казав кронпринцом.
Як оці хлопці в крутих костюмах,
з «Ролексом», власним шофером,
особистим помічником…
Чекай. Тут десять різних бажань. У тебе два.
Гаразд, як щодо тимчасової версії?
Хочеш бути багатим лише на добу?
Мені чхати на багатства, я хочу зустрітися з Ліною.
Їй байдуже на статус.
Вибач, що сміюся, але це найтупіше з того, що я чув.
Їй не байдуже.
Це моє бажання, а не твоє.
Тепер насилай свою магію.
Гаразд, доба.
Ідеально!
І машина.
Ідеально.
І особистий помічник, який робитиме все, що я скажу.
А з тебе непогана людина.
Ходити може бути важко, але…
Гаразд, час вечірки.
ВІДЧИНЕНО
Вітаю. Я хотів би розпитати про минулого покупця.
Вибачте, але я не можу…
ЗАЧИНЕНО
За мною.
Так, оце мої люди.
Вхід для прислуги ззаду.
Неймовірно.
Ти пробрався.
-Ніколи мене так не прини… -Повісьте пальто.
Ось вона.
Вона така…
поважна.
-Ліно. -Рада вас бачити.
І як це, бути 19-річною?
Ну, я трохи не в собі останнім часом…
Чудово, сонце. Не хочеш стати обличчям «Shin Makeup»?
Я не рекламую продукцію, яку тестують на тваринах.
-Чудово. Де твій тато? -Ліно?
Він підпише контракт.
-Ліно! -Така рада вас бачити!
Поговоримо про майбутнє.
Я багато про нього думала.
Надувні бюстгальтери — майбутнє моди. Стань його частиною.
-Так, не впевнена… -Чудово!
Запланую фотосесію.
-З днем народження! -Я так…
Це ти, Баклі.
Половина гостей є. Молодець.
Чудово. Тато щось казав?
Він працює, як і ми.
Чому б тобі не робити менше так
і більше отак!
Гаразд, Діне. Вперед.
Зрозуміла. Посмішка.
-Поїхали! -Привіт, Ліно…
Я так рада тебе бачити.
-Я теж. -Це найкращий день мого життя.
І твій?
Чекай, поки не забув, у мене подарунок.
-Так рада тебе бачити. -Ми бачимось вперше.
-Дозволите? -Так рада вас бачити.
То як там твоя подруга?
Не знаю, що сталося.
Вона мене не впізнала.
Чудово. Мрії розбиті.
Ми закінчили. Офіціанте, ще два.
Увага, особливий момент.
Запрошуємо на танець іменинницю та її батька…
Ось вона.
І її батько, пан Венг, виходьте.
Пане Венг!
-Тату, не соромся. -Пане Венг?
Ідіть сюди!
Впевнена, він скоро прийде.
Пане Венг.
Венг, правда ж?
Хороший батько. Не прийшов на іменини доньки.
-Оце так. -Нумо.
-Треба допомогти. -Ой, мікрофон не вимкнув.
Пані та панове, хвилинку вашої уваги.
Час для розважальної частини.
Лонгу, виклич дим. Світло.
Прямо з Шаоліню. Кунгфу, якого ви ніколи не бачили.
Зустрічайте великого майстра!
Володаря стилю дракона.
А тепер, поки я…
Ось і все. Шоу скінчено. Дякую!
Особистий помічник.
Який сором.
Щасливий восьмий!
«Амюз-буш» з ікрою та кремом «англез»?
У вас немає чипсів?
Ні.
О, ні.
Чому такий красень стоїть сам?
Кому потрібне вино, коли ти у такій компанії.
Ви не так зрозуміли…
Зазвичай я не така напориста…
Вибачте, мушу бігти.
Агов…
Ліно?
Красунчику.
Граєш в недотику?
Вода. Треба попити води.
Освіжає.
Де той малий?
Агов?
-Ліно, це ти? -Я зайнята, забирайтеся.
Так, бачу, як ти зайнята.
Так, дуже.
Гаразд, я…
Я той хлопець, що розіграв шоу з кунгфу.
Я намагався…
Я розумію.
Дякую.
Ти в нормі?
Так.
Цілком.
Ось, візьми.
Дякую.
Просто…
Я думала, може хоч один раз на рік
він знайде час на мене.
Не знаю, чому я так засмутилася.
Вибач.
Мені так соромно. Я зазвичай так не плачу.
Ось, у тебе макіяж трохи потік.
Він не хоче стиратися.
Вибач.
Я така дурепа.
Ні.
Я просто не знаю, що мені робити.
Ніби, моє життя розпланували за мене,
і я стараюсь, стараюсь. Хочу, щоб мною пишалися,
але скільки б я не старалася, я…
Відчуття таке…
Ніби чогось не вистає.
Точно.
Ось ти де, зміїні очі.
Пробач, я…
Боже, ти як?
Все добре.
Вставай.
Дякую.
Пробач за грубість.
Я не розчула твоє ім'я.
Ми вже зустрічалися?
Ну, насправді
я…
Ось ти де. Пані Венг, дякувати Богу.
Якраз вчасно. Ваш батько скоро буде.
-Буде? -Так.
Ліно! Ось ти де.
Привіт, тату.
Баклі казав, що все було чудово.
Так і є.
-Дякую, тату. -Сподобалось?
Так, звісно. Я поговорила зі всіма,
з ким ти хотів і налаштувала важливі…
зв'язки.
ЗВ'ЯЗОК ВТРАЧЕНО
Алло? Ти знову тут.
У мене для тебе є дещо особливе.
-Тримай. -Відкривай!
Мій помічник всі ювелірки Шанхаю оббігав.
Так і є.
Знаю, що тобі сподобається.
Звісно, такий як і минулого року.
Дякую, тату.
Правда? Нано, вибач. Знаєш…
Ну, хорошого багато не буває.
Перепрошую, я вас не розгледів, юначе.
Зараз покажу, пане.
Ось.
Хороша шкіра, чудовий костюм, годинник від«Ролекс».
Який сімейний бізнес?
Пельмені!
«Дім пельменів», тобто, ресторани.
Усі.
Заможний молодий чоловік. Мене нагадує.
Пообідайте разом.
-Тату! -Гаразд.
-Я б хотів. -Чудово.
Тоді все влаштуємо. І перепрошую, але як вас звати.
Я…
-Ден. -Радий знайомству.
Ліно, куди б ви сходили?
Я б запропонував «Східну перлину»…
-Пане, терміновий дзвінок. -Секунду, я договорю.
Пане, ви потрібні їм негайно.
З'єднай мене.
Вітаю, вибачте, що змусив чекати.
То ти хотіла б…
Так!
Так.
Побачимося завтра.
Ми говорили, як у дитинстві.
Домовилися пообідати завтра. Уявляєш?
Міг би пояснити, що таке туалет.
Все за планом!
Правда, Дене?
Зізнаюся у слушний момент.
Не зізнаєшся, бо його не буде.
Ти простолюдин, вона принцеса.
Усі ми знаємо кінець цієї старої казки.
-Хороший? -Ні, жахливий.
Жахливий!
Лонгу, у нас особливий зв'язок, сильніший за гроші.
Чому збрехав?
Ну, я…
Скажу, чому.
Бо, щойно Ліна дізнається, хто ти, всьому кінець.
Навчися вірити у людяність.
Правда? Я прожив 1000 років.
Я знаю все про вас.
-Розумію твою проблему. -Ти моя проблема.
Я й не очікував, що твій крихітний мозок зрозуміє силу дружби.
Нічого.
Я стану твоїм єдиним другом.
У мене був мільйон друзів, коли я був людиною.
Лонгу,
-ти був… -Так, був людиною.
Боже, ти хоч подивився на заварник?
Я був найкращою людиною!
Найшанованішим, найвпливовішим правителем Китаю. І знаєш чому?
-Через мільйон друзів? -Ні!
У мене було багатство, земля, влада і мене любили.
Чекай, чому я тоді не чув про тебе?
Очевидно, що якийсь заздрий суперник
привласнив собі мої заслуги.
То ти помер і перетворився на дракона?
За свої заслуги.
-Щось ти не дуже радий. -Я дуже радий.
І, якби останнім бажанням
захотів те, що й всі до тебе, я був би нарешті вільний
і покинув би цей гнилий світ.
Повернувся б на небеса,
де великому імператору вже підготували величний парад.
На небесах є паради?
Я кажу, що для будь-якої проблеми є просте рішення.
Для твоєї також.
Бажай.
То ти цього навчився за 1000 років?
Так.
Вже десята. Мама скоро прийде.
Лонгу, ворушися! Полетіли!
Але ви ж можете продовжити позику ще на тиждень.
Обіцяю, я все виплачу.
Вилучення майна? Ні, благаю.
Я життя віддав цій компанії. У мене сім'я та…
-Все добре, пане? -Так.
Просто…
Просто не кажи Ліні про це.
Знайшли?
Ми відшукали будинок хлопця.
І?
У нього немає шансів утекти.
Добре.
Лонгу, залізай у заварник.
-Світло. -Приведеш Ліну у цю халупу?
Тихо! Домашка.
У неї холодильник більший.
Якщо не збираєшся допомагати… Туфлі. Мовчи.
Вона тут!
Костюм.
О, ні!
Діне, я принесла…
Привіт, мамо. Сьогодні така спека.
Ні, там холодно.
-Ти захворів? -Ні, просто…
-вчуся -Гаразд.
-Нагрію залишків. -Ліні сподобаються залишки.
-Перестань! -Що?
Хвилюватися за мене.
-Я в нормі. -По тобі не скажеш.
-Як школа? -Чудово. Класно.
То ти всім брешеш?
-Залиш мене. -Гаразд.
Ні, мамо, я…
-Я буду в себе. -…говорив з кимось
іншим?
Діне, одне запитання.
Пам'ятай, я твоя матір.
Можеш мені розповісти.
Ти…
випиваєш?
-Ні. Віддай! -Де пляшка?
Я не п'ю.
Не бреши! Пізно повертаєшся, прогулюєш!
-Поводишся дивно. -Мамо!
Я твоя мама! Я бачу, коли щось не так.
-Що таке? -Нічого!
Просто зізнайся. Я допоможу.
Я не можу.
Повір мені.
Не вийде.
Марш у кімнату.
Подумай над поведінкою.
-Мамо, я… -Марш!
Гаразд!
Ненавиджу це місце.
-Оце розгулялися. -Принеси стілець.
Будете попкорн?
Я вас чую.
Діне.
Тримай.
Тобі…
Тобі треба поїсти.
Дякую.
Вибач, мамо.
Іди сюди, хлопчику, ти такий милий. Ти не зголоднів?
Такий милий, пухнастий, маленький…
Це він! Вставай!
-Бос! -Бос!
-Хлопчик!
Неможливо.
Діне. У тебе вийде.
Скажи їй правду.
Вітаємо, пане.
-Привіт! -Привіт!
-Дозвольте взяти ваш піджак. -Піджак? У мене лише один.
Хороший жарт.
Так, гаразд, беріть. У мене купа таких вдома.
-Дякую. Ось. -Тримайте.
Пробач за метушню.
Батько хоче «все найкраще».
Ліно, я хотів тобі дещо сказати.
Знаю, що ти хочеш.
-Правда? -Так.
Класно зустріти когось з шанованої сім'ї, з ким не нудно говорити.
Пані, столик готовий.
Так. Шанованої.
Лонгу, я маю бути з шанованої сім'ї.
Ні. Що? Я шокований. Приголомшений.
Стоп, я цього й очікував.
Допоможи.
Ти був дворянином. Що мені робити?
Гаразд. Слухайся мене.
-Домовились. -Дозвольте запропонувати…
Не розмовляй з простолюдинами.
-Правда? -Пане, я просто…
хотів…
запропонувати…
рушник… Пане… Ви…
Пані, столик.
Тепер попроси кращий столик.
Ліно, цей столик не підійде. Дозволь показати інший.
Дене, це столик для закусок.
Передай пану та пані Закускам, що це наш столик.
Ти такий смішний, Дене.
Смішний? А не ввічливий, стильний, шанований?
Такий смішний. Плачу.
За насмішки я б наказав її стратити.
Класно, що ти намагаєшся розвіяти нудьгу, але, може змінимо місце?
Змінимо місце? На дорожче?
Тобі недостатньо? Молодець.
Ні, прогулятися, абощо.
Що замовлятимете?
-Не шкодуй грошей. -Всього по одному.
У нас більш як 600 страв.
-Тоді по три порції. -Чудово!
Як забажаєте.
Дене, вибач, що минулої ночі поводилася дивно.
Я така рада, що є той, хто дійсно вислухав мене.
Ігноруй, і вона твоя.
Діне, багатії не звертають уваги ні на кого.
Вони говорять лише про бізнес і гроші.
-Така собі форма мистецтва. -Ти слухаєш?
Ні слова не чув.
Гаразд, я казала,
що рада була поговорити…
Тепер скажи, скільки у тебе ресторанів
Ліно, я тобі вже казав, наскільки багата моя сім'я?
-Перша страва. -Дякую.
Хоча, нема за що.
Дене! Знаєш, що?
Я помилялась щодо тебе.
Чекай.
З кожною з 17-ти дружин працювало.
-Я поясню. -Що?
Я…
Нам треба…
Піти прогулятися.
Побігти!
Смачного!
Сюрприз!
Застрибуй.
Гаразд.
Хто це був?
Бандити. Хочуть викрасти нас.
Нумо.
О, ні.
Завжди хотіла побитися.
-Допоможи. -Ні!
-Спокійно. -Ну допоможи.
Дене?
Поглянь, що знайшов!
І як я докотився до піньяти?
-Відірвалися. -Добре.
І коли ти хочеш вибачитися, Дене?
Я…
В інший бік!
Ліно, я дуже вибачаюся.
За що конкретно?
За те, що поводився, як телепень.
Вибачаю.
Побий його, вдар прямо в лице!
Давай!
Віддай заварник, малий.
На таке я не підписувався. Якби ти тільки… О, ні.
Гірше вже ніяк не ста…
-Молодець. -Дякую
Викуси, заразо!
Подобаються яблука?
Дідько!
Обстріл!
Не бійся.
-Ліно, нам доведеться… -Стрибай!
Все під контролем, бос.
О, ні.
Боже!
Знаєш, Дене, а виходить непогане побачення.
О, ні!
-Ти як? -Ніби, нормально.
Я теж. Дякую, що спитав.
Капець.
Що сталося?
Час вийшов, Дене.
Що сталося? Ми зістрибнули з даху.
Майже померли.
-Доба пройшла. -Побили бандитів.
-Ні. -Ну, ти побив.
Навчиш мене якось кунгфу.
Рефлекси.
А де твій костюм?
Ліно, слухай.
Я мушу
дещо тобі сказати.
Не кажи, у тебе ще бажання є.
Мене звати не Ден.
А…
Дін.
Ти ж Дін.
Вибач.
Але, навіщо ти збрехав?
Я не хотів. Я просто…
Я боявся, що дізнавшись,
ну,
що це був я,
все скінчиться.
То ти досі тут живеш?
Так.
У цьому старому шікумені?
Так.
А я казав, що так буде.
Чекай.
Я пам'ятаю цю вулицю.
Ми зрізали тут шлях, коли йшли зі школи.
Так.
А пані Чу продавала тут смажену картоплю.
Поглянь, це ж пані Чу!
Пані Чу, це я. Ліна Венг.
-Пам'ятає… -Я не торгуюсь!
-Не змінилася. -Тримайте.
Продано! Наступний.
Наступний!
Смакота!
Чекай, це…
Не вірю.
Десять років пройшло, а вони досі тут.
Діне, як щодо забігу?
-Три, два, один! -Що?
Гей!
Гаразд.
Нечесно.
То твоя квартира має бути за рогом.
Не думаю, що це хороша ідея.
-У тебе є цибуля? -Вітаю, пані Сонг.
Перепрошую, я вас знаю?
Мамо, сюрприз!
У нас несподіваний гість.
Дівчина? Це тому ти дивно поводився?
-Мамо! -Увесь час
я думала, ти десь накурюєшся, а це дівчина…
-Це Ліна! -Просто…
Вітаю.
Ліна?
Яким вітром?
Прийшла в гості до друга.
Йой, пробач мої манери. Заходь.
Ми ще поговоримо.
-Така красуня. -Наче принцеса.
Трошки ніс пласкуватий.
Пригощайся.
-Не варто було… -Ти худіша за ручку від швабри.
-Вибач, я не очіку… -Ліна!
Знала, що Дін ще кладе квіти на могилу Клакі?
Дядьку Хуане, помовчте.
Не знала.
Такий милий. Він навіть плаче.
Я не плачу. Я у скорботі.
-Квіти приносить. -Букетик такий!
Заходь.
Що? Кажеш, це не мій син?
Ти знав, не бреши.
Ні. Ти весь час брехала мені.
Хотіла успадкувати бізнес батька.
-І успадкую. -Я знаю, що ти зробила!
Хотіла надурити?
Я бачив тебе з ним.
Ти не розумієш.
Треба було послухати маму.
-Я твоя мама. -Ні!
Сюди.
Тут ніби машина часу.
Так, вибач.
Лише тут можу спокійно посидіти.
-Спокою не буде. -Що?
Бо дух Клакі переслідуватиме тебе!
Ні, Клакі! Ти помер.
Заплачеш? Побачимо слізки?
Я не жалкую, що з'їв тебе.
Тоді ти зараз пожалкуєш.
Забирайся, курча-привид.
-Чому? Чому ти мене з'їв? -Ліна змусила.
Здаєш мене?
-На тобі. -Так все і було.
Оце в нас ідейки були, так?
Так.
Тримай.
Пам'ятаєш нашу обіцянку?
-Про дружбу… -Звісно!
Як там було?
Назавжди у кожній…
скруті
друзями клянемось…
бути.
-Боже! -Все добре?
Так.
Вибач, не очікувала побачити своє обличчя.
Який сором.
Я теж ледь не впав, коли побачив цей білборд.
Але було класно. Ніби ти повернулася.
Але, розумієш, велика, блискуча та гламурна.
Проте з реальною не порівняєш.
Ходімо на справжнє побачення.
Без Денів і всякого такого.
Я…
Пробач.
Ліно, ти де? Фотосесія через годину!
Що з твоїм волоссям? Посилаю машину!
Діне, вечір був дійсно незабутнім,
але мені час іти.
-Дякую за кофтину. -Не переймайся, залиш собі.
Ні, правда…
Ми ж не розстаємося на…
десять років.
Діне,
у мене тепер своє, інше життя.
Розумієш? Кар'єра.
Майбутнє, над яким тяжко працював тато.
Певні стандарти.
Дозволь вгадаю, я не відповідаю цим стандартам.
Я…
Ти не розумієш.
Я просто намагаюся бути…
реалістом.
Вибач.
Діне.
Ти знав, що в чипсах з креветками немає справжніх креветок?
Гаразд.
Діне…
для дітей світ простіший.
Але ти вже не дитина.
І…
ну…
треба бути реалістом.
Діне.
Порадую тебе.
Скоро все скінчиться.
Я загадаю третє бажання.
Правда?
Хочу збагатіти.
Купи золота.
Чи як ти там казав.
-Але… -Я думав, це маячня.
Що їй буде байдуже.
От я телепень.
Тож дай мені золота, і я заживу так само.
Люди поважатимуть мене.
Кожен захоче бути моїм другом.
Діне…
ти впевнений?
Впевнений?
Ти невтомно просив загадати це бажання.
Ти мав рацію. Я помилявся.
Я загадав бажання.
Здійсни його і можеш повертатися у свій духів дивитися на свій парад.
Здійсни бажання.
Що?
Діне,
я здійсню його.
Але спочатку я дещо тобі покажу.
Ми знайшли його.
Де він?
-Був у «Східній перлині». -З дівчиною.
-Однак знову втік. -Що? Як?
Це не ваше.
Послухайте, у мене обмаль часу. Мені треба…
-Ліно! Ти ж мала бути на… -Вибач, тату. Нам треба поговорити.
Гаразд.
-Але у мене тут важливий… -Тату.
Будь ласка.
Пане.
Пам'ятаєш, як ми жили в шікумені?
-У нас було небагато, але… -Не хвилюйся.
Ми не повернемося до такого.
Тату, ти не сумуєш за тим часом?
Звідки ностальгія?
Той вчорашній хлопець,
з яким я ходила на побачення,
то був Дін.
Наш сусід?
так.
Це він взяв тебе на «Східну перлину»?
Так, і знаю, що ти скажеш.
Скажеш триматися від нього подалі, забути минуле,
але мені здається, що нам веселіше було б…
Ліно, все буде добре.
Я поговорю з Діном.
-Що? -Підготуйте машину.
Тату, що сталося?
-Що таке? -Не хвилюйся.
Я все виправлю.
Тату.
Лонгу?
Куди ти йдеш?
Що це за місце?
Це мій колишній дім.
Я народився дворянином.
І змалку вивчив, що золото —
це влада.
Тож я повністю сфокусувався на збагаченні й позбувався всіх, хто заважав.
Піддані були вірними
і працювали без відпочинку рік за роком.
Мої дочки виходили заміж за членів кращих сімей, зміцнюючи статус королівства.
А сина
я послав на пошуки багатств.
Він повернувся героєм.
Невдовзі я мав більше золота, землі
та пам'ятників, ніж будь-хто до мене.
І все ж,
на смертному одрі, я очікував, що піддані та сім'я вшанують мою пам'ять.
Ніхто не прийшов.
Тоді, помираючи, я прокляв усіх, хто забув мене.
Я прибув до воріт духовного світу, очікуючи параду на свою честь.
Негайно відчиніть ворота!
Натомість боги перетворили мене на дракона.
Не винагородивши,
а покаравши.
Мене заточили у заварнику й послали на землю
служити людям та осягати сенс буття.
Якщо чесно,
після всіх років,
всіх повелителів
мені не вдавалося.
Поки не зустрів тебе.
Я не осягнув сенс буття.
Але дороге тобі:
твої друзі, родина, вартують більше, ніж все, чим володів я.
І це не купиш ні за яке золото.
Бажати тобі, Діне.
Подумай. Ти дійсно цього хочеш?
Я…
Діне.
Пане Венг? Чому ви тут?
Будь ласка, віддай заварник. У мене немає часу.
Вони на вас працюють?
Ніхто не постраждає, якщо ти відда…
Лонгу!
Геть від мого друга.
Я врятований.
Я ж просив не чіпати малого.
Все життя я служив іншим.
Тепер всі служитимуть мені.
Ні!
-Пане Венг. -Прийди, драконе.
Діне.
Я твій повелитель.
Ось моє перше бажання.
Тату?
Ні! Боже.
Що сталося?
-Діне! -Залізай у заварник.
Тату!
-Ліно. -Ні.
Викличте швидку! Все буде добре.
Послухай.
Пробач мені.
Я старався з усіх сил, але бізнес збанкрутував.
Я хотів, щоб у тебе було все.
А тепер… У тебе немає нічого.
Ні.
Я не хотіла цього.
Мені потрібен був лише мій батько.
Лише ти.
Дотик — смерть.
Так, бос. Вріжте йому.
Ого, іскри.
Лонгу, прийди.
Діне!
Драконе, прийди.
Діне?
Діне!
Хочу відкрити зоомагазин з цуценятами.
Цуценятами?
Цуценята!
Так тому і бути!
Привіт. Назву тебе Тедді.
Поганий хлопчик!
Бос! Заварник у мене!
Не віддавай хлопцю!
Допоможи! Виклич дракона!
Побажай чогось! Будь-що!
Побажати?
Дракон? Викликати?
Драконе.
Хочу довші ноги.
Гаразд.
Жартуєш?
Прийди!
Драконе, скинь його.
Я не можу.
Ти не мій повелитель, поки не заволодієш заварником.
-Пусти. -Ні.
Пусти!
Лонгу, я тебе не бачу!
Навіщо так ризикувати, малий?
Об'єднаймо сили.
Отримаєш гори золота.
У нас схожа мета.
Ні.
Не схожа.
Не хочу золота.
У мене є важливіше бажання.
Діне.
Я хочу заварник.
Принаймні будеш хорошою статуєю.
Ні!
Лонгу?
Лонгу, ні!
Ні!
Лонгу!
Діне!
Діне.
Що сталося?
Вітаю, Лонгзю.
Що сталося?
-Де я? -Вітаю.
Твоя служба Драконом бажань завершена.
Завершена? Не може бути.
Я не виконав бажання.
Ти поставив бажання іншого перед своїм та показав, що осягнув сенс буття.
Тепер ти можеш увійти до світу духів.
Це…
парад?
У твою часть.
Ні, мені треба повернутись.
Що?
Поверни мене! Я не здійснив бажання.
Дивак. Таке заборонено законом.
Ти дивак! Стариган у спідниці.
-Це не спідниця! -Поверни мене!
Перечиш божій волі?
Гаразд. Якщо не повернеш мене, я сам піду.
-Досить! -Кляті хмари.
Перестань негайно!
Друг у біді.
Добре!
Ми дозволимо повернутися.
Але за однієї умови.
Лонгу!
Останнє бажання,
повелителю.
Я хочу…
Тату?
Тату!
Ось ти де, Моріс. Повертайся до Кишеньки та Штанців.
До усіх 234-х цуциків.
Класні цуценята.
Класні ноги.
-Дякую. Чао. -Бувай!
Діне, я…
Коли я сказала, що тобі треба стати реалістом…
Все гаразд.
Я…
Вибач, що не дала кращого життя.
Ти й так багато дала.
Усе найважливіше.
Ну…
Вже пізно, треба повечеряти.
Ось.
Пане Венг?
-Що ви тут робите? -Дін вдома?
Діне, що ти знову накоїв?
Нічого він не накоїв.
Я прийшов вибачитись.
Я все знаю.
Дякую.
Ой, пробачте. Сідайте!
-Ми якраз вечеряємо. -Не варто.
Тихо.
Мені в радість.
До того ж у нас гостей не було вже декілька годин!
Рано їм за руки триматися.
Тихо!
Ось, по вас видно, що не їли домашньої їжі.
Найсмачніший суп, що я коли-небудь їв.
Нано!
Нано! Ну, що думаєш? Занадто, правда?
Все добре, тату. Повісь на вікно.
-До завтра, бо скасую. -Привіт.
Швидше готуйте пельмені. Відійди.
Молодець.
Діне! Де чашки?
-У нас десять хвилин. -Біжу.
Чашки.
Лонгу?
Вітання, повелителю.
Простолюдин?
Лонгу, що ти тут робиш? Ти ж мав бути на небесах.
Так, там ситуація трохи змінилася.
І я повернувся!
Повернувся? Служити десятьом повелителям?
Вгадав.
Але ти 1000 років чекав, щоб тебе пустили у світ духів.
Знаю, і там був парад, але…
у тебе було бажання. Це був єдиний спосіб.
Ти кинув усе заради мене?
Я так захотів.
Уперше в житті почуваюся,
ніби я дійсно міг комусь допомогти.
До того ж на небесах немає чипсів,
а ще я не катався на металевих пташках.
І взагалі, там немає кондиціонера. Уявляєш?
Насправді там багат…
Дякую, Лонгу.
Дякую.
Діне, чому тут купа розбитих чашок…
І знати не хочу.
Діне, пусти.
Пусти.
Побачимось, Лонгу.
Я бог.
На що витріщилися? Так, я бог.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як